УХВАЛА
05 січня 2022 року 
м. Київ
справа № 400/2818/21
адміністративне провадження № К/9901/47476/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого  апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №400/2818/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області в особі Очаківського районного сектору управління Державної міграційної служби в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області в особі Очаківського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними відмову відповідача в обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати відповідача обміняти, оформити та видати позивачу паспорт громадянина України зразка 1994 року замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1,                    ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позов задоволено:
- визнано протиправними дії Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області в особі Очаківського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області щодо відмови ОСОБА_1 в обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1;
- зобов`язано Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області в особі Очаківського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Миколаївській області обміняти, оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні позовних вимог                   ОСОБА_1 відмовлено.
24 грудня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову П`ятого  апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №400/2818/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Частиною першою статті 13 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
У цій справі суд першої інстанції, урахувавши вимоги статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Необхідність відкриття касаційного провадження у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження скаржниця обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
На обґрунтування вказаних доводів позивачка посилається, зокрема на те, що суд апеляційної інстанції не застосував норми пункту 5 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» при наданні згоди на збір та обробку персональних даних та подальшій відмові від такої обробки при бажанні оформити паспорт громадянина України зразка 1994 року. З огляду на зазначене скаржниця вважає, що у вказаній категорії справ існує конкуренція норм права, проте судом застосовано норми закону, які не спрямовано на захист прав людини та громадянина. Отже, наведене, за твердженням скаржниці, свідчить про необхідність проведення судом касаційної інстанції фундаментального аналізу для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням проблемних, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, для нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Крім того, скаржниця звертає увагу Суду, що судом касаційної інстанції висновок щодо питання застосування норми права щодо захисту прав громадян на відмову від обробки персональних даних при повторному оформленні паспорта громадянина України вже у формі книжечки у подібних правовідносинах не надавався, оскільки в аналогічних справах було прийнято рішення про відмову у відкритті касаційного провадження.
Суд критично оцінює зазначені доводи скаржниці, оскільки зазначені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, до спроби переконати Суд у необхідності втрутитися у зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій, і в цілому до заперечення результату розгляду справи судом. Однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними.
При цьому, Суд зауважує, що сама лише вказівка на те, що справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, без належного та фундаментального такого обґрунтування, не може бути визнана судом випадком, що зазначений у підпункті "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті                   328 КАС України.
Щодо посилання скаржниці на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, то Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі, що була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті              328 КАС України.
З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржниця, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, не вказала випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 12, 13, 248, 257, 328, 333, 359 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого  апеляційного адміністративного суду від                              30 листопада 2021 року у справі №400/2818/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          В.Е. Мацедонська
                                                                                          С.А. Уханенко