Справа № 159/3926/18 	Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю. 	
Провадження № 22-ц/802/11/22  Категорія: 71 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
10 лютого 2022 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., 
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,  за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2021 року,
                                         В С Т А Н О В И В:
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Покликався на те, що упродовж останніх 9-ти років з січня 2009 року вони з ОСОБА_2 , без реєстрації шлюбу, спільно проживали по АДРЕСА_1 у її будинку, де вели домашнє господарство, виховували дитину відповідача - дочку ОСОБА_3 , 2004 року народження. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_4 , який у свідоцтві про народження, зі слів останньої, записаний як ОСОБА_4 .
Крім того позивач вказував, що з грудня 2017 року по червень 2018 року вони з відповідачем та неповнолітні діти проживали однією сім`єю  в орендованій квартирі, по АДРЕСА_2 ,.
У червні 2018 року, під час перебування його у відрядженні, відповідач ОСОБА_2 забравши особисті речі, разом із дітьми повернулась проживати у будинок в с. Скулин, Ковельського району, Волинської області.
Також позивач зазначав, що відповідач, не заперечуючи його батьківства щодо сина ОСОБА_4 , всіляко перешкоджає йому у спілкуванні з сином, по тій причині, що має намір зареєструвати шлюб з іншим чоловіком, який усиновить ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, та бажаючи піклуватись про сина і виховувати його, позивач ОСОБА_1 просив суд визнати його батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести відповідні зміни до свідоцтва про його народження.
Справа розглядалася судами неодноразово.
Останнім рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій на рішення апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просив його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом без належної оцінки всіх доказів по справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував усіх обставин справи та зробив невірний висновок про недоведеність позивачем заявлених вимог, тим самим позбавив його можливості захистити своє право батьківства щодо дитини.
Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавала.
Оскільки, відповідач ОСОБА_2 відмовилась отримати судову повістку апеляційного суду про місце, дату і час судового засідання, то вона вважається повідомленою про судове засідання у даній цивільній справі. Тому колегія суддів дійшла висновку про можливість провести апеляційний розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що кровну спорідненість між позивачем та дитиною ОСОБА_4 , можливо встановити лише шляхом проведення судово-генетичної експертизи, клопотання про проведення якої позивач не заявляв, а будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог суду не надав.
Проте погодитись з таким висновком суду не можна.
Встановлено, що сторони спору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час перебували у фактичних шлюбних відносинах і саме в цей період відповідач народила сина ОСОБА_4 .
У свідоцтві про народження ОСОБА_4 , виданого 02 листопада 2015 року виконкомом Скулинської сільської ради Ковельського району Волинської області, батьками дитини вказані: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 91).
Відомості у актовому записі про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про батька внесено відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері дитини (а.с. 92 т. 1).
Згідно наданої позивачем і приєднаної до матеріалів справи копії свідоцтва про хрещення дитини від 08 січня 2017 року, виданого настоятелем храму Різдва Пресвятої Богородиці Української православної церкви Київського патріархату с. Білин, Ковельського району, Волинської області, прізвище дитини - сина відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записане « ОСОБА_2 » (т. 1 а.с. 58).
Крім того встановлено, що до червня 2018 року позивач та відповідач разом із дітьми, сином ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , спільно проживали в с. Голоби, Ковельського району, Волинської області. Після чого відповідач змінила місце проживання та разом із дітьми проживає в с. Скулин, Ковельського району, Волинської області.
Між сторонами спору існують неприязні стосунки і як вбачається з листа Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області від 20 липня 2018 року, що позивач ОСОБА_1 з червня 2018 року неодноразово звертався до відділення поліції з приводу неналежного догляду ОСОБА_2 за малотньою дитиною-сином ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 7-8).
Також встановлено, що за клопотанням позивача ОСОБА_1 , під час підготовки розгляду справи, для встановлення наявності між малолітньою дитиною ОСОБА_4 та ОСОБА_1 кровного зв`язку (споріднення), 21 жовтня 2021 року апеляційним судом призначалась судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої доручалось експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а сторін було зобов`язано разом з дитиною з`явитись в експертну установу для відібрання біологічних зразків.
Листом від 10 листопада 2021 року Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України просив апеляційний суд забезпечити явку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для відбору зразків букального епітелію, який відбудеться 23 грудня 2021 року з 10 до 11 години в приміщенні експертної установи. Вказано, що явка осіб для проведення експертизи повинна бути обов`язковою і одночасною, та зазначено грошову суму, яку повинен сплатити позивач ОСОБА_1 . Роз`яснено, що у разі неявки осіб, по відношенню до яких призначена експертиза і не погодження судом нової дати її проведення, ухвала Волинського апеляційного суду буде повернута без виконання.
З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відмовилась отримати рекомендовані листи-повідомлення, надіслані на її адресу апеляційним судом, з ухвалою Волинського апеляційного суду про призначення експертизи та повідомлення експерта про місце дату та час проведення відбору біологічних зразків для проведення експертизи.
Листом від 28 грудня 2021 року № 19/114/141-2-26303 Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України повідомив апеляційний суд про неможливість проведення молекулярно-генетичної експертизи із-за неявки відповідача ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 до експертної установи для відібрання зразків букального епітелію. До Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України прибув лише позивач ОСОБА_1 .
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Як роз`яснив Верховний Суд України в п.п. 4-9 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що встановлення батьківства згідно вимог частини 2 статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей) які засвідчують походження дитини від певної особи. Тобто для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 109 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).
Враховуючи наведені норми матеріального права та беручи до уваги ті обставини, що сторони спору тривалий час, спільно, в тому числі і на час зачаття дитини «проживали разом, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, позивач визнає народжену ОСОБА_2 дитину своїм сином та проявляє турботу про нього, а також те, що відповідач свідомо ухиляється від проведення призначеної апеляційним судом з метою встановлення батьківства судової молекулярно-генетичної експертизи, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання його батьком малолітнього ОСОБА_4 та внесення у зв`язку із цим відповідних змін до свідоцтва про народження останнього є підставними та підлягають до задоволення.
Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 не було надано будь-яких належних і допустимих доказів, а його доводи на обґрунтування позову є голослівними і такими, що не заслуговують на увагу суду.
Однак, такий висновок суду першої інстанції про відмову у позові із наведенням зазначених мотивів є помилковим та спростовується зазначеними вище обставинами справи, які були встановлені судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду даної справи.
Зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно було з`ясовано обставини, що мають значення для справи і як наслідок були зроблені невірні висновки, що не відповідають встановленим обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, порушенням норм процесуального права і як наслідок неправильним застосуванням норм матеріального права, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389-390 ЦПК України суд
                                                     У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення..
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Старого Косова Косівського району Івано - Франківської області, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Скулина Ковельського району Волинської області.
Зобов`язати Ковельський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до актового запису № 12 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого Скулинською сільською радою Ковельського району Волинської області внести зміни: у графу «Батько» замість « ОСОБА_6 , громадянин України» внести відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця с. Старого Косова Косівського району Івано - Франківської області, громадянина України.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді