Ухвала
 
15 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 587/2079/18
провадження № 61-21041ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_2 , третя особа - Сумська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про визнання права власності в порядку спадкування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 : на земельну ділянку площею 0,39 га, розташовану на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за № 1862 від 28 липня 2003 року; на земельну ділянку площею 5,66 га, розташовану на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за № 685 від 28 липня 2003 року; на земельну ділянку площею 0,46 га, розташовану на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за № 990 від 28 липня 2003 року.
 
Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла йому, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме - три земельні паї в селі Біловоли площею 0,39 га, 5,66 га та 0,46 га. До моменту смерті його мати проживала у брата ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки залишилися в сім`ї ОСОБА_4 , тому він не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 грудня 2017 року у справі № 587/3015/17 йому визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Він зверненувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, однак йому було відмовлено в цьому у зв`язку з тим, що він не надав оригіналів документів, які б підтверджували належність померлій ОСОБА_3 спірних земельних ділянок на праві власності.
 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 вересня 2018 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,39 га, кадастровий номер 5924781100070000279, розташовану на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за № 1862 від 28 липня 2003 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 5,66 га, кадастровий номер 592478100010000022, розташовану на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за № 685 від 28 липня 2003 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,46 га, кадастровий номер 5924781100070000239, розташовану на території Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за № 990 від 28 липня 2003 року.
 
Особа, яка не брала участі у справі, - ОСОБА_5 через свого представника - адвоката Авраменка О. В., подала апеляційну скаргу на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 вересня 2018 року.
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року (повний текст якої складено 01 грудня 2021 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката Авраменка О. В. задоволено. Рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 вересня 2018 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову відмовлено.
 
24 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і залишити без змін рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 вересня 2018 року.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві Стрільчуку В. А., судді, які входять до складу колегії: Карпенко С. О., Ігнатенко В. М.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 17 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків,  а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду інформацію про ціну позову (вартість спірних земельних ділянок) і надати докази на підтвердження цієї обставини, а також - сплатити судовий збір за подання касаційної скарги за ставкою 1 відсоток від ціни позову (вартості спірних земельних ділянок) х 200 %. При цьому заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 0306308078010, заявник отримав зазначену ухвалу 27 січня 2022 року.
 
04 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків його касаційної скарги, а саме: висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 03 лютого 2022 року; чотири копії вказаного висновку; квитанцію про доплату судового збору в розмірі 3 735 грн.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2022 року справу призначено судді-доповідачеві Стрільчуку В. А., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Фаловська І. М. Проведення повторного автоматичного визначення судді відбулося у зв`язку з відпусткою судді Карпенко С. О.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) -  2 270 грн.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Згідно з висновком про проведену грошову оцінку земельної ділянки від 03 лютого 2022 року загальна вартість спірних земельних ділянок становить 401 045 грн.
 
Отже, ціна позову в цій справі становить 401 045 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 = 567 500 грн). Тобто справа № 587/2079/18 не підлягає касаційному перегляду в силу вимог закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 23 березня 2020 року у справі  № 305/235/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 755/17900/18, не заслуговують на увагу, оскільки обставини, встановлені судами у зазначених справах, не є подібними до обставин, встановлених судами попередніх інстанцій в цій справі. Так, у справі       № 305/235/17 предметом позову було встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна. Суди відмовили в задоволенні вказаного позову у зв`язку з недоведенням позивачем фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Натомість в цій справі апеляційний суд відмовив у задоволенні позову у зв`язку з незалученням до участі у справі належних відповідачів, а не через недоведеність позовних вимог. Тобто позивач в цій справі не позбавлений можливості захистити свої права в судовому порядку, пред`явивши позов до належних відповідачів. Також висновки апеляційного суду в цій справі не суперечать правовим висновками, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 755/17900/18, про те, що всупереч принципу диспозитивності цивільного судочинства й вимогам статті 367 ЦПК України апеляційний суд вийшов за межі доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому апеляційний суд належним чином не обґрунтував вихід за межі доводів і вимог апеляційної скарги та не зазначив, чи було ним встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення. враховуючи те, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги, безпідставно вийшовши за їх межі, не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а також не дослідив, чи правильно застосував суд першої інстанції норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, Верховний Суд вважає, що апеляційний суд не виконав покладений на нього процесуальний обов`язок під час розгляду справи в апеляційному порядку. Суд апеляційної інстанції в цій справі не виходив за межі доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_5 - адвоката Авраменка О. В., яка власне й була обґрунтована незалученням до участі у справі всіх заінтересованих осіб.
 
Крім того, посилання заявника на неврахування судами висновків, викладених в постанові Верховного Суду, щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, втім не є доводом, який в розумінні підпунктів а)-г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню. 
 
Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів». Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи      від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня  1997 року). 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Біловодської сільської ради Сумського району Сумської області, ОСОБА_2 , третя особа - Сумська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про визнання права власності в порядку спадкування.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	І. М. Фаловська