Ухвала
 
24 грудня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 305/2196/19
провадження № 61-20486ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області, Рахівської міської ради Закарпатської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Відділу у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, про примусове припинення права на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (далі - ТУ ДСА України в Закарпатській області), Рахівської міської ради Закарпатської області, третя особа - Відділ у Рахівському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, про примусове припинення права на земельну ділянку та зобов`язання вчинити певні дії.
 
Позов обґрунтовано порушенням його права, як учасника бойових дій, щодо отримання у власність земельної ділянки.
 
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Припинено примусово право постійного користування ТУ ДСА України в Закарпатській області земельною ділянкою площею 0,0738 га, кадастровий номер 2123610100:29:002:0032, відповідно до державного акту на право постійного користування серії ЯЯ № 104100 від 01 вересня 2010 року. Зобов`язано Рахівську міську раду Закарпатської області розглянути питання передачі у приватну власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,0738 га, кадастровий номер 2123610100:29:002:0032. Стягнуто з ТУ ДСА України в Закарпатській області та Рахівської міської ради Закарпатської області на користь держави по 768,40 грн судового збору з кожного.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року апеляційну скаргу ТУ ДСА України в Закарпатській області задоволено. Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 17 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
ОСОБА_1 15 грудня 2021 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору, як учасника бойових дій, на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». До касаційної скарги додає копію посвідчення від 18 жовтня 2017 року серія НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. 
Ураховуючи характер позовних вимог, ОСОБА_1 відповідно до вищезазначених правових норм звільнений від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги за законом, тому відсутні підстави для вирішення питання про звільнення його від сплати судового збору судом.
 
Разом із цим, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Диспозиція статті 389 ЦПК України вимагає чіткого зазначення підстав касаційного оскарження, касаційна скарга не містить чіткого посилання на передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судового рішення, доводи зводяться до формальної незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції та до переоцінки вказаних обставин.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Верховний Суд роз`яснює заявнику, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу для відкриття касаційного провадження, заявник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.
 
Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали та уточненням обґрунтування касаційної скарги, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року залишити без руху до 24 січня 2022 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             І. Ю. Гулейков