ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5387/19                                                                       Суддя першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  22 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                    - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М., 
          при секретарі                              - Ткаченко В.В., 
          за участю: 
          представника позивача:           - Максимова М.В., 
          представника відповідача:           - Гармаш В.В., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И Л А :
У жовтні 2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія» звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Київській області № 0007221304 від 21.06.2019 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду  першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Крім того, в апеляційній скарзі відповідач просить замінити Головне управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 43141377) на процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС (код ЄДРПОУ 44096797).
Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
За приписами ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. 
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 р. № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком., зокрема ГУ ДПС у Київській області.
Пунктом 2 Постанови № 893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
Відповідно до пункту 3 Постанови № 893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.
Відповідно до статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. N 227 (зі змінами), Державна податкова служба України видала наказ від 30.09.2020 р. № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ № 529), яким наказала утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, а Департаменту правової роботи - подати державному реєстратору документи для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідної інформації про утворення територіальних органів Державної податкової служби як її відокремлених підрозділів.
Відповідно до Наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 року № 755 розпочато з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.
Згідно з Положенням Головне управління ДПС у Київській області затверджене наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 р. № 643 (далі - Положення), Головне управління ДПС у Київській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, забезпечує реалізацію повноважень Державної податкової служби на території Київської області і є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 43141377).
Отже, з 01.01.2021 року відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від ліквідованого Головного управління ДПС у Київській області як юридичної особи публічного права (код ЄДРПОУ 43141377) до Головного управління ДПС у Київській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 44096797).
В свою чергу, Головне управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 43141377) втратило адміністративну процесуальну правоздатність органу, який згідно із законом виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної податкової політики на території Київської області.
Отже, враховуючи викладене, наявні правові підстави для заміни відповідача в порядку процесуального правонаступництва, а саме: з ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ 43141377) на ГУ ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ  ВП 44096797).
09 лютого 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 7622, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що згідно абз.2 п. 173.3 ст. 173 ПК України, у разі продажу (обміну) об`єкта рухомого майна за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента чи фізичної особи - підприємця або укладення та оформлення договорів відчуження транспортних засобів у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, такий посередник або відповідний орган виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладання договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна, отже обов`язок самостійно сплатити до бюджету податок з отриманого доходу від операцій з продажу легкового автомобіля покладено саме на фізичну особу - платника податку з доходів фізичних осіб.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що продаж фізичними особами автомобілів здійснювався за допомогою посередників - юридичної особи та фізичної особи-підприємця, які виступали комісіонерами, отже останні мали виконати функції податкового агента щодо подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку, при цьому, обов`язок самостійно сплатити до бюджету податок з отриманого доходу від операцій з продажу автомобіля закон покладається саме на фізичну особу - платника податку з доходів фізичних осіб, що свідчить про протиправність висновків контролюючого органу про заниження позивачем податку на доходи з фізичних осіб від реалізації рухомого майна та, як наслідок винесення спірного повідомлення - рішення.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська молочна компанія» зареєстроване в якості юридичної особи 13.04.2006 року (номер запису: 1 336 102 0000 000253) за адресою: 07620, Київська обл., Згурівський район, с. Великий Крупіль, вул. Київський шлях, 60-а, що підтверджується наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією за кодом в ЄДРПОУ 34099131.
01.01.2009 року ТОВ «Українська молочна компанія» зареєстровано як сільськогосподарське підприємство як суб`єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом № 200126163 НБ №130597.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.4 статті 77, пункту 82.1 статті 82 ПК України, наказу ГУ ДФС у Київській області від 13.03.2019 №531 на підставі направлення від 25.03.2019 № 770, 771, 772, 773, 780, від 03.05.2019 № 1192 посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Українська молочна компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, відповідно до затвердженого плану документальної планової перевірки, за результатами перевірки складено акт від 22.05.2019 року №415/10-36-14-12/34099131 (далі - Акт перевірки).
На підставі вказаного Акта перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення 21.06.2019 року №0007221304, яким збільшено суму зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на суму 16 245,80 та 10  581,20 за штрафними санкціями.
Позивач, не погоджуючись із спірним податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку.
Рішенням Державної Фіскальної служби України від 28.08.2019 року №41530/6/99-99-11-05-01-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області №0007221304, №0007211304 від 21.06.2019 року, а скаргу платника податків без задоволення.
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення - рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом з питань оподаткування є Податковий кодекс України від   02.12.2010 р. №2755-VI, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
В абзаці «є» підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України зазначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.
Податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу (підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
У відповідності до підпунктів 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування платника податку (як резидента, так і нерезидента) є, зокрема: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
Згідно п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України - базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених IV розділом цього Кодексу.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
За правилами пп. 164.1.2 п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України - загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
У свою чергу підпункт 167.1 статті 167 зазначеного Кодексу встановлює, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету визначено статтею 168 розділу IV цього Кодексу.
Так, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1. ст.168 - податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу.
Згідно пп. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного, подання розрахункового документа на перерахування цього податку, до бюджету.
Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату - (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, ніж заробітна плата, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 173.1 статті 173 ПК України, дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Дохід від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна (крім легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів) визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче оціночної вартості цього об`єкта, визначеної згідно із законом.
Згідно з пунктом 173.3 статті 173 ПК України, у разі якщо стороною договору купівлі-продажу об`єкта рухомого майна є юридична особа чи фізична особа-підприємець, така особа вважається податковим агентом платника податку та зобов`язана виконати всі визначені цим розділом функції податкового агента. При цьому податковий агент утримує податок за ставками, визначеними відповідно до пунктів 173.1 або 173.2 цієї статті з урахуванням інформації про черговість продажу рухомого майна, зазначеної платником податку у договорі купівлі-продажу чи в окремій заяві.
У разі продажу (обміну) об`єкта рухомого майна за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента чи фізичної особи-підприємця або укладення та оформлення договорів відчуження транспортних засобів у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, такий посередник або відповідний орган виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладання договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна.
Колегія суддів наголошує, що із системного аналізу ст. 173 ПК України прямо вбачається, що  у разі продажу (обміну) об`єкта рухомого майна за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента чи фізичної особи - підприємця або укладення та оформлення договорів відчуження транспортних засобів у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, такий посередник або відповідний орган виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладання договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна, отже обов`язок самостійно сплатити до бюджету податок з отриманого доходу від операцій з продажу легкового автомобіля покладено саме на фізичну особу - платника податку з доходів фізичних осіб.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 липня 2020 року у справі № П/811/294/15, відповідно до якої «зважаючи на установлені судами попередніх інстанцій обставини про продаж позивачем - фізичною особою легкових автомобілів за допомогою посередників - юридичної особи та фізичної особи-підприємця, які виступали комісіонерами, останні мали виконати функції податкового агента щодо подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку. При цьому обов`язок самостійно сплатити до бюджету податок з отриманого доходу від операцій з продажу легкового автомобіля закон покладає на фізичну особу - платника податку з доходів фізичних осіб.»
Так, відповідно до матеріалів справи, позивач купував у фізичних осіб вантажні автомобілі на загальну суму 1083053, 00 грн., а саме: ОСОБА_1 (договір від 31.03.2017 № 5946/2017/395982) на суму 147506, 00 грн., ОСОБА_2 (договір від 27.04.2017 № 3243/2017/433763) на суму 149047, 50 грн., ОСОБА_3 (договір від 17.03.2017 № 3248/2017/375821) на суму 140000, 00 грн., ОСОБА_4 (договір від 27.04.2017 № 3243/2017/433763) на суму 232500, 00 грн., ОСОБА_5 (договір від 20.04.2017 № 4811/2017/001808) на суму 289000, 00 грн., ОСОБА_6 (договір від 27.04.2017 № 3243/2017/433763) на суму 125000, 00 грн. Кошти за вантажні автомобілі позивачем перераховано на особисті карткові рахунки вищезазначених фізичних осіб за заявами останніх. В ході перевірки встановлено, що фізичними особами було укладено договори комісії транспортного засобу, де фізична особа «Комітент», а юридична особа «Комісіонер». Кошти за вантажні автомобілі позивачем перераховано на особисті карткові рахунки вищезазначених фізичних осіб за заявами останніх.
При цьому, фізичними особами з юридичними особами було укладено договори комісії транспортного засобу, де фізичні особи виступали як «Комітент», а юридичні особи виступали як «Комісіонер», предметом яких є приймання на комісію для подальшої реалізації автотранпортного засобу. (а.с.109-118).
Згідно поданих позивачем за 2017 рік до податкового органу «Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (форма 1-ДФ) контролюючим органом встановлено, що позивачем виплачено вищевказаним фізичним особами за придбані вантажні автомобілі дохід (ознака доходу « 105» - дохід від продажу (обміну) рухомого майна), без нарахування та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб від продажу вантажних транспортних засобів, чим порушено пункт 173.1 статті 173 ПК України.
Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом було встановлено неутримання та неперерахування позивачем податку на доходи фізичних осіб, отриманого фізичними особами від продажу вантажних автомобілів на загальну суму 54152, 68 грн, чим порушено підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 та пункт 173.1 статті 173 ПК України та не утримання та не перерахування військового збору, який підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 16245, 80 грн, чим порушено пп.1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України.
У той же час, зважаючи на вказані обставини продажу фізичними особами автомобілів за допомогою посередників - юридичної особи та фізичної особи-підприємця, які виступали комісіонерами, останні мали виконати функції податкового агента щодо подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку.
При цьому, обов`язок самостійно сплатити до бюджету податок з отриманого доходу від операцій з продажу автомобіля закон покладається саме на фізичну особу - платника податку з доходів фізичних осіб.
Відтак, оскільки об`єкти рухомого майна продавалися за посередництвом юридичної особи-комісіонера, яка по відношенню до фізичних осіб-продавців виступала податковим агентом, вказане свідчить про неправомірність застосованих до позивача грошових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій.
За наведеного, висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на доходи з фізичних осіб від реалізації рухомого майна є помилковими.
Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 цього пункту).
Згідно з пунктом 1.2 цього пункту об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Отже, оскільки сплата військового збору повністю залежить від сплати податку на доходи фізичних осіб, нараховується одночасно та за тими самими правилами, тому до позивача не може бути застосовано відповідальність внаслідок допущених з боку контролюючого органу порушень під час нарахування податку з доходів фізичних осіб.
Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко 

                                                                                                    Я.М.Собків             

Повний текст виготовлено 22 лютого 2022 року.