Справа № 301/2895/21

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

14.04.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Луканинця В. Й., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Луканинець В. Й.,

                                                                в с т а н о в и в:

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2022 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, українця, громадянина України, 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн.

Згідно з постановою, 18 вересня 2021 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, по вул. Шевченка, у м. Іршава, Хустського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Форд Мондео» д. н. з. НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , адвокат Луканинець В. І. вказує на те, що постанова судді є незаконною, тому підлягає скасуванню. Стверджує, що працівники поліції безпідставно зупинили водія ОСОБА_1 , не маючи на те жодних причин, від проходження огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не відмовлявся, також немає даних про ознаки алкогольного сп`яніння. Зазначає, що матеріали справи не містять направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Між тим, апелянт вважає, що до протоколу імовірно були внесені додаткові записи іншим почерком та іншим кольором ручки після того, як його підписав ОСОБА_1 . Стверджує, що на відеозаписі, який міститься у матеріалах справи не зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Окрім цього, з відеоматеріалу вбачається, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Апелянт вважає, що пояснення свідків записані на заздалегідь заготовлених бланках, у яких проставлені тільки їх особисті підписи, при цьому, форма бланків пояснень свідків не є затвердженою жодним нормативним актом. Звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом. Стверджує, що місцевий суд ухвалив постанову, якою матеріали справи повернуті поліцейським для належного оформлення. Проте, вказані недоліки не були усунуті, однак, місцевий суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, це проігнорував. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Луканинця В.Й., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , при цьому, береться до уваги те, що у розгляді справи бере участь його представник, адвокат Луканинець В. Й. Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, відомостей про поважність причин своєї неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило. Отже, неявка ОСОБА_1 , з огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Апеляційний суд переглядає справу виключно у межах апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до приписів ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №236280, 18 вересня 2021 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, по вул. Шевченка, у м. Іршава, Хустського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Форд Мондео» д. н. з. НОМЕР_1 з очевидними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до змісту протоколу, у ОСОБА_1 тимчасово вилучались документи: посвідчення водія серії НОМЕР_2 та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Своїми підписами ОСОБА_1 засвідчив, що зміст протоколу йому відомий, копію документу отримав.

Поясненнями свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджуються обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а. с. 2, 3).

На відеозаписі, який міститься на DVD-диску чітко зафіксовано момент відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля у присутності двох свідків. З відеоматеріалу убачається, що ОСОБА_1 на чергову пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповів категоричною відмовою.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані згідно з вимогами КУпАП, адже жодних порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду апеляційної скарги судом не встановлено будь-яких даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський Білогорка І. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій під час зупинки водія ОСОБА_1 та оформлення щодо нього матеріалів адміністративного правопорушення,- на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі і не вказував адвокат Луканинець В.Й. під час її розгляду.

Апеляційний суд також переконаний, що підстави не довіряти або мати сумніви щодо правдивості та об`єктивності показів свідків - громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відсутні, оскільки вказані свідки своїми підписами підтвердили, що ознайомлені зі своїми обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі. 

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що поліцейський діяв у межах наданих йому повноважень, а у достовірності показів свідків сумнівів не виникає.

Приймаючи рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, та відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознакою об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення крім іншого є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Фактично відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП є підставою для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Так, пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних речовин чи лікарських препаратів. Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, у тому числі наркотичного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

При оцінці доводів апелянта про те, що працівники поліції безпідставно зупинили водія ОСОБА_1 , не маючи на те жодних причин, апеляційний суд вважає, що такі не впливають на висновки суду першої інстанції, які є правильними та обґрунтованими та підтверджують той факт, що водій ОСОБА_1 свідомо порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що матеріалами справи підтверджується факт перебування водія ОСОБА_1 за кермом автомобіля марки «Форд Мондео» д. н. з. НОМЕР_1 та його відмову на законну вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке грунтується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі. При цьому, відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що проходження особою на вимогу поліцейського огляду на стан сп`яніння та керування транспортним засобом у стані сп`яніння, жодним чином не пов`язане з причиною зупинки транспортного засобу під її керуванням.

Доводи адвоката Луканинця В. Й. про те, що до протоколу імовірно були внесені додаткові записи іншим почерком та іншим кольором ручки після того, як його підписав ОСОБА_1 , тому вказаний процесуальний документ не слід брати до уваги, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження.

Відхиляючи доводи апелянта в цій частині, апеляційний суд вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, якою чітко регламентовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Апеляційний суд визнає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не суперечить вимогам вищевказаної статті, жодних ознак підроблення чи фальшування вищевказаного документу апеляційний суд не встановив. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що процесуальний документ складений 18 вересня 2021 року, приблизно о 10 годині 10 хвилин, тобто одразу за результатами факту відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який мав місце 18.09.2021, о 10 год 00 хв, що підтвердили у своїх поясненнях свідки події, а також вищевказане зафіксовано на відеозаписі з бодікамер поліцейського, який міститься у матеріалах справи та є належним і достовірним доказом. При цьому апеляційний суд зазначає, що сторона захисту у підтвердження цих доводів маючи достатньо часу та можливості не здобула будь-які докази в їх підтвердження,зокрема не провела почеркознавчу експертизу для з`ясування, на її думку, імовірної підробки документа.

Твердження апелянта про те, що на відеозаписі, який міститься у матеріалах справи не зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а також те, що ОСОБА_1 не роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, апеляційний суд визнає недоцільними, адже наявні докази свідчать про зворотне.

Так, відповідно до п. п. 2, 3 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Тобто, проходження огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння вважається не правом водія, а є насамперед його обов`язком. З матеріалів справи, зокрема з відеозапису убачається, що на момент зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував  ОСОБА_1 , у поліцейського були сумніви щодо тверезості стану водія. Тому, на виконання вимог Інструкції та відповідно до Порядку, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що  ОСОБА_1  відповів категоричною відмовою. При цьому, жодних даних, які можуть свідчити про неправомірність дій поліцейських чи порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на захист, апелянтом не додано ні під час розгляду справи місцевим судом, ні під час розгляду апеляційної скарги. Окрім того, з відеозапису та з протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень чи зауважень щодо складання та змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такі, що не знайшли свого підтвердження, тому визнаються безпідставними, є доводи апелянта про те, що пояснення свідків записані на заздалегідь заготовлених бланках, у яких проставлені тільки їх особисті підписи, при цьому, форма бланків пояснень свідків не є затвердженою жодним нормативним актом. Жодних доказів, на підтвердження того, що пояснення свідків не можна вважати належним доказом у справі, ні ОСОБА_1 , ні його представник, адвокат Луканинець В. Й. не надали у суді першої та апеляційної інстанцій,утому числі доказів про те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 таких показань не давали.

Твердження адвоката Луканинця В. Й. щодо того, що ОСОБА_4 не відсторонили від керування транспортним засобом, що свідчить про відсутність вини у його діях, є такими, що не заслуговують на увагу, адже такі спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, відповідно до якого у ОСОБА_1 тимчасово вилучались документи: посвідчення водія серії НОМЕР_2 та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.
При оцінці доводів апелянта про те, що місцевий суд ухвалив постанову, якою матеріали справи повернуті поліцейським для належного оформлення, однак вказані недоліки усунуті не були, апеляційний суд вважає такими, які не впливають на висновки суду першої інстанції, які є правильними та обґрунтованими і свідчать про те, що сукупність доказів, які містяться у матеріалах справи безумовно підтверджують той факт, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а відтак вчинив адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому апеляційний суд зазначає, що апелянт не посилається на те, які саме вказівки суду при поверненні матеріалів для усунення недоліків не були виконані.

На інші доводи, які могли б слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, під час розгляду справи в апеляційному суді такі не встановлені.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому водій ОСОБА_4 повинен на вимогу працівників поліції не тільки пройти огляд на стан сп`яніння, але й виключно у передбачені законом порядок і спосіб.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що місцевим судом ОСОБА_4 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено згідно зі ст. ст. 33 - 35 КУпАП, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Тому, на думку апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подану стороною захисту апеляційну скаргу, доводи якої не знайшли свого підтвердження та є безпідставними, слід залишити без задоволення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували доводи апеляційної скарги, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу стороною захисту не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                              
                                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Луканинець В. Й. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2022 року, про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

       Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Іван СТАН