КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2036/2022                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                          Справа № 766/10831/20
 
27 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                      - Борисової О.В.    
                                - Левенця Б.Б.
при секретарі           - Сірій Ю.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сачаєвої Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва  від 05 жовтня 2021 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року, ухвалені під головуванням судді Осаулова А.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
15 липня 2020 року     ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 24.11.2001 року  вона перебувала з  ОСОБА_1 у шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27.06.2018 року у справі №766/9196/17 було розірвано.
Під час перебування у шлюбі за спільні кошти ними було придбано майно- автомобіль марки «AUDI Q7»,2007 року випуску, який 10.09.2010 рокубув зареєстрований на відповідача, державний номерний знак  НОМЕР_1 .
В березні 2019 року під час розгляду справи №766/12340/17 Херсонським міським судом Херсонської області вона дізналась, що 22.11.2017 року спірний автомобіль марки «AUDI Q7» був знятий з обліку для реалізації та 12.12.2017 року був зареєстрований за  ОСОБА_3 .
Зазначає, що вказаний автомобіль був придбаний та реалізований відповідачем під час перебування у шлюбі, кошти, отриманні від реалізації автомобіля, були використані відповідачем не в інтересах сім`ї, згоди на продаж автомобіля вона не надавала.Спірний автомобіль був відчужений відповідачем за 542354,00 грн. 
Зазначає, що від шлюбу у них є дитина- дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на її утриманні. За рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2018 року у справі №766/12100/17 з відповідача стягаються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частки його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Зазначає, що донькамає проблеми зі здоров`ям, потребує регулярного лікування. Відповідач не приймає участі в лікуванні дитини. Крім цього, відповідач створює перешкоди в користуванні квартирами їй та дитині, в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебували цивільні справи №766/6361/19 та №761/21596/19.
З огляду на вище викладене, просила суд відступити від  рівності частки подружжя у спільному майні з урахуванням інтересів неповнолітньої доньки, яка проживає з нею та стягнути з відповідача на її користь компенсацію за відчужене спільне сумісне майно - автомобіль марки «AUDI Q7» у розмірі 361 569,33 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти - компенсацію частини вартості відчуженого спільного майна подружжя в сумі - 271 177 грн. 00 коп. та кошти судового збору в сумі - 2711 грн. 77 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення компенсації відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 05 листопада 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сачаєва Ірина Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації частини вартості відчуженого спільного майна подружжя в сумі 271 177 грн. 00 коп. та судового збору в сумі 2711 грн. 77 коп. скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію частини вартості відчуженого спільного майна подружжя в сумі 156 975 грн. 90 коп. та судовий збір в сумі 1569 грн. 75 коп.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення  вартості відчуженого автомобіля, виходячи з умов договору купівлі-продажу вказаного автомобіля від 12.12.2017 року, оскільки зазначена вартість відрізняється від реальної вартості реалізованого автомобіля. 
Вказує на те, що вартість  такого автомобіля в розмірі 542 353, 59 грн. станом на грудень 2017 року була рекомендована Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, як  середньо ринкова вартість транспортного засобу для цілей оподаткування транспортним податком відповідно до п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, а тому саме така вартість  автомобіля і була вказана у договорі. Проте,  реальна ринкова вартість вказаного автомобіля  відповідно до  висновку експерта № ВС-20 від 09.06.2021 року на дату проведення експертизи  та станом на час розгляду справи складає  313 951,80 грн. Судом першої інстанції вказаний висновок було  безпідставно не взято до уваги при вирішенні спору.
08 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Каплієнко Віталій Євгенович подав до Шевченківського районного суду м. Києва  заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування вимог заяви зазначав, що на підставі укладеного договору про надання правової допомоги № 2102/19 від 21 лютого 2019 року він надає правову допомогу ОСОБА_2 в рамках справи № 766/10831/20. 05 червня 2021 року позивач до судових дебатів подала до суду заяву, в якій повідомила суд, що протягом п`яти днів надасть заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу у справі. 
З огляду на те, що адвокатом було витрачено 49 годин на складання документів, направлення їх сторонам по справі, складання адвокатських запитів, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року заяву представника позивача Каплієнко В.Є про ухвалення  додаткового рішення суду задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 750,00 грн.
Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду першої інстанції, 03 січня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сачаєва Ірина Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просила додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Каплієнко В.Є. задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 7 875, 00 грн.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення було не в повному обсязі з`ясовано обставини справи.
Зазначає, що зазначені в акті від 06 жовтня 2021 року приймання- передачі наданих послуг та звіті № 1 від 06 жовтня 2021 року  витрати на правничу  допомогу  пов`язані з розглядом іншої справи. Зокрема, послуги з вивчення та правового аналізу чинного законодавства, послуги з проведення переговорів та узгодженням правової позиції, послуги зі складання та направлення адвокатських запитів робились в рамках цивільної справи № 766/12340/17.
Окрім того витрати на інші послуги не відповідають критерію розумності та реальності часу витраченого на їх написання. 
 Звертає увагу, що ні договір про надання правової допомоги, ні додатки до нього не містять вартості  години  роботи адвоката.
06 січня 2022 року до  Київського апеляційного суду надійшов відзив  представника  позивачки адвоката  Каплієнка  Віталія Євгеновича на апеляційну скаргу на  рішення  Шевченківського районного суду м. Києва  від 05 жовтня 2021 року, в якому він  просить апеляційну скаргу залишити  без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Посилається на те, що  апеляційна скарга є необгрунтованою, безпідставною, викладені в ній доводи протирічать вимогам чинного законодавства. Вважає безпідставним посилання  відповідача  в апеляційній скарзі на  неправильність висновку суду першої інстанції  в частині визначення  вартості продажу  спірного автомобіля, так як  ціна продажу  542 354,00 грн.  вказана у договорі комісії № 7242/17/001821 від 12.12.2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_6 ( комісіонер) та ОСОБА_1 ( комітент)  та в договорі купівлі-продажу  вказаного автомобіля від  12.12.2017 року, укладеного між  ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Крім того, з відомостей  з Державного реєстру  фізичних осіб-платників податків  ДФС України про суми  виплачених доходів ОСОБА_1 в період  з 01.07.2017 року по  30.09.2018 року вбачається, що  ОСОБА_1 в четвертому кварталі  2017 року отримав дохід  від СПД  ОСОБА_6   у розмірі  542 354,00 грн. від продажу   рухомого майна - автомобіля марки  «AUDI Q7»,  2007 року випуску, державний номерний знак  НОМЕР_1 .
В судовому засіданні відповідач  ОСОБА_1 та його представник адвокат  Сачаєва  Ірина Олександрівна  повністю підтримали  доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити.
Представник позивачки  ОСОБА_2 адвокат  Каплієнко Віталій Євгенович  в судовому засіданні проти доводів апеляційних  скарг  заперечував, просив рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції  залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сачаєвої Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва  від 05 жовтня 2021 року задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сачаєвої Ірини Олександрівни на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року  слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 листопада 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується копію свідоцтва про одруження, виданого Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона. Після одруження ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (т. 1 а.с. 24)
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 24.11.2001 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, актовий запис № 545 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. ( т.1 а.с. 25-26)
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 10 вересня 2010 року автомобіль марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, VINномер шасі (кузова, рами)      НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 27)
Згідно відповіді  Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, яка була надана на запит представника позивачки адвоката Каплієнко В.Є., станом на 22 березня 2019 року згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру МВС про транспортні засоби, автомобіль AUDI Q7, 2007 року випуску, кузов №     НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 в період з 10 вересня 2010 року по 22 листопада 2017 року було зареєстровано за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 . 22 листопада 2017 року вказаний транспортний засіб було знято з обліку для реалізації за дорученням від 05 жовтня 2017 року серія НМТ № 236500, оформленим приватним нотаріусом Довгань Оксаною Іванівною на ім`я ОСОБА_3 . 12 грудня 2017 року цей автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_6   12.12.2017 № 7242/17/001812. (т. 1 а.с. 34)
12 грудня 2017 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір комісії № 7242/17/001821.
Відповідно до п. 1.1. комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу модель AUDI Q7 Універсал- В, 2007 року випуску, сірий, VINномер шасі (кузова, рами)      НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 , за ціною 542 354,00 грн.(т. 1 а.с. 189-190)
На підставі зазначеного вище договору комісії № 7242/17/001821 між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі- продажу транспортного засобу .
Відповідно до п. 1.1. зазначено договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки AUDI, модель Q7 Універсал- В, 2007 року випуску, колір сірий, VIN номер шасі (кузова, рами)      НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_6 .
За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 542 354,00 грн. (п. 3.1.) (т. 1 а.с. 186-187)
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості  автомобіля, суд першої інстанції посилався на те, що спірний транспортний засіб є спільним  майном подружжя, так як був придбаний під час перебування сторін  у зареєстрованому шлюбі, а тому підлягав поділу між  подружжям в рівних частках. Проте,  під час шлюбу  вказаний автомобіль був проданий відповідачем без згоди позивачки  за 542 354,00 грн. і кошти від продажу вказаного автомобіля були витрачені відповідачем не в інтересах сім`ї, а тому  з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню компенсація  вартості  1/2 частини відчуженого спільного майна подружжя в сумі 271 177,00 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно із частиною другою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).
Згідно з пунктами 22, 24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.  У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Установивши, що відповідачем відчужено автомобіль марки «AUDI Q7», 2007 року випуску, VINномер шасі (кузова, рами)      НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить до спільного майна подружжя, без згоди позивачки, суд першої інстанції, правильно вважав, що у такому випадку з відповідача підлягає стягненню компенсація   1/2  його вартості.
Встановивши, що за договором купівлі-продажу від 12.12.2017 року та договором комісії від 12.12.2017 року автомобіль марки «AUDI Q7», д.н.з.  НОМЕР_1 , № шасі      НОМЕР_2 , був проданий   ОСОБА_3 за  542 354,00 грн. та саме вказана сума - 542354,00 грн. відображена в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків ДФС України як дохід ОСОБА_1  за 4 квартал 2017 року за продаж (обмін) рухомого майна, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що  вказаний автомобіль було реалізовано  відповідачем за  542 354,00 грн., а тому  саме  1/2 частину від вказаної вартості проданого  відповідачем спільного майна подружжя  необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки і розмір компенсації становить суму 271 177,00 грн. З огляду на зазначене, колегія суддів  відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої  в частині визначення вартості  автомобіля та розміру компенсації . 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при визначенні вартості відчуженого відповідачем автомобіля не було взято до уваги наданий відповідачем висновок експерта № Вс- 20 від 09.06.2021 року, відповідно до якого  ринкова вартість автомобіля складає 313 951,80 грн., колегія суддів відхиляє,  так як суд при ухваленні  оскаржуваного рішення надав оцінку  вказаному висновку в сукупності з іншими доказами у справі та вірно зазначив у рішенні, що  відповідач  від продажу без згоди  позивачки спільного майна подружжя отримав  грошові кошти ( дохід) в сумі 542 354,00 грн., а тому позивачка  має право на стягнення з відповідача на її користь  1/2 частини вартості майна в сумі 271 177,00 грн.   
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сачаєвої Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва  від 05 жовтня 2021 року, а рішення суду - залишити без змін.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сачаєвої Ірини Олександрівни на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2021 року судом першої інстанції вирішено спір по суті за пред`явленим позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти компенсації частини вартості відчуженого спільного майна подружжя в сумі - 271 177 грн. 00 коп. та кошти судового збору в сумі - 2711 грн. 77 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення компенсації відмовлено.
08 жовтня 2021 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Каплієнко Віталій Євгенович подав до Шевченківського районного суду м. Києва  заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу.
Ухвалюючи додаткове рішення у справі про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 18 750, 00 грн., суд першої інстанції виходив із критеріїв складності справи, об`єму виконаних адвокатом робіт та взяв до уваги те, що позовну заяву було задоволено частково.
З такими висновками  суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду   у повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.  
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно з частиною 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи  ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву - частина 8 статті 141 ЦПК України.
З наданих  суду доказів  встановлено, що між позивачем та адвокатом Каплієнко Віталієм Євгеновичем  21 лютого 2019 року було укладено договір про надання правової допомоги № 2102/19 (а.с. 114-116 том 2).
Пунктом 4.2 розділу 4 вказаного договору сторонами було визначено, що за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядку розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.
24 грудня 2019 року між адвокатом Каплієнко Віталієм Євгеновичем та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до договору № 2102/19 від 21 лютого 2019 року відповідно до якої сторони погодили розділ 4 договору № 2102/19 від 21 лютого 2019 року викласти в наступній редакції, зокрема п. 4.2. за правову (правничу) допомогу, передбачену в п. 1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар). За результатами надання правової допомоги складається акт приймання- передачі наданих послуг правничої допомоги, що підписується сторонами. В акті приймання- передачі наданих послуг правничої допомоги вказується обсяг, вартість наданої правничої допомоги, а також строки її сплати клієнтом. Акт приймання- передачі наданих послуг правничої допомоги надсилається клієнту адвокатом поштою та/або надається особисто. (а.с. 118 т. 2) 
Відповідно до акту приймання- передачі наданих послуг правничої допомоги до договору про надання правової допомоги № 2102/19 від 21.02.2019 року по справі № 766/10831/20 та звіту № 1 про надання послуг з правничої допомоги за договором адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу у відповідності до укладено договору про надання правової допомоги № 2102/19 від 21 лютого 2019 року по справі № 766/10831/20, яка складається з: 05.03.2019 року вивчення та правий аналіз чинного законодавства та матеріалів справи, витрачено годин - 6, вартість - 4 000,00 грн.;  06.03.2019 року проведення переговорів та узгодження з клієнтом правову позицію у справі, витрачено годин - 1, вартість - 1 000,00 грн.; 06.03.2021 року надання клієнту усної консультації щодо висвітлення наявної в Україні судової практики у аналогічних судових спорах, витрачено годин - 1, вартість 500,00 грн.; 07.03.2021 року складення та направлення адвокатського запиту № 07-03/19 до Головного сервісного центру МВС України, витрачено годин - 2, вартість - 1 000,00 грн.; 01.07.2021 року складення та направлення адвокатського запиту № 01-07/03-19 до Територіального сервісного центру № 6541 Регіонального сервісного центру в Херсонській області МВС України, витрачено годин - 1, вартість - 1 000,00 грн.; 19.07.2019 року складення та направлення адвокатського запиту № 01-23/09-19 до Територіального сервісного центру № 6541 Регіонального сервісного центру в Херсонській області МВС України, витрачено годин - 1, вартість - 1 000,00 грн.; 15.07.2020 року підготовка та подання до Херсонського міського суду Херсонської області позовної заяви про стягнення компенсації за відчужене спільне майно. витрачено годин - 8, вартість - 2 000,00 грн.; 15.07.2021 року підготовка та подання до Херсонського міського суду Херсонської області заяву про забезпечення позову, витрачено годин - 1, вартість - 500,00 грн.; 15.07.2021 року підготовка та подання до Херсонського міського суду Херсонської області клопотання про витребування документів, витрачено годин - 1, вартість - 500,00 грн.; 06.10.2020 року участь у судовому засіданні у Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 766/10831/20, витрачено годин - 1, вартість - 1 000,00 грн.; 03.11.2020 року підготовка та подання до Херсонського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17.07.2020 року, витрачено годин - 6, вартість - 2 000,00 грн.; 05.11.2020 року участь у судовому засіданні в Херсонському апеляційному суді у справі 766/10831/20, витрачено годин - 1, вартість - 1 000,00 грн.; 26.11.2020 року участь у судовому засіданні в Херсонському апеляційному суді у справі 766/10831/20, витрачено годин - 1, вартість - 1 000,00 грн.; 29.03.2021 року участь у судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Києва у справі 766/10831/20, витрачено годин- 1, вартість- 1 000,00 грн.; 31.05.2021 року участь у судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Києва у справі 766/10831/20, витрачено годин- 1, вартість- 1 000,00 грн.; 17.06.2021 року ознайомлення з матеріалами справи № 766/10831/20 в Шевченківському районному суді м. Києва у справі 766/10831/20, витрачено годин- 1, вартість- 500,00 грн.; 23.06.2021 року підготовка та подання до Шевченківського районного суду м. Києва відповіді на відзив у справі № 766/10831/20 витрачено годин- 6, вартість- 2 000,00 грн.; 19.08.2021 року участь у судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Києва у справі № 766/10831/20 витрачено годин- 1, вартість- 1 000,00 грн.; 22.09.2021 року підготовка та подання до Київського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року у справі № 766/10831/20 відповіді на відзив у справі № 766/10831/20 витрачено годин- 7, вартість- 2 000,00 грн.; 05.10.2021 року участь у судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Києва у справі № 766/10831/20 витрачено годин- 1, вартість- 1 000,00 грн.
Досліджуючи надані представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Каплієнко Віталієм Євгеновичем письмові докази на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою, судом апеляційної інстанції встановлено, що  такі види послуг, як вивчення та правовий аналіз чинного законодавства та матеріалів справи від 05.03.2019 року, вартістю  4000,00 грн.  та 06.03.2019 року проведення переговорів та узгодження з клієнтом правової позиції у справі, вартістю  1000,00 грн. не  надаватись адвокатом в рамках цієї справи, оскільки з позовом ОСОБА_2 звернулась до суду 15 липня 2020 року.
Окрім того, запит адвоката  до Головного сервісного центру МВС України № 07-03/19 від 07.03.2019 року, на який витрачено  2 години роботи  адвоката, вартість- 1 000,00 грн., запит  від 01.7.2019 року до Територіального   сервісного центру МВС України, № 6541, на який витрачено  1 годину роботи адвоката, вартість- 1 000,00 грн., запит від 23.09.2019 року № 01-23/093-19 до Територіального сервісного центру МВС України  № 6541, на який витрачено  1годину роботи адвоката , вартість- 1 000,00 грн. подавались в рамках розгляду цивільної справи № 766/12340/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Також представник позивача ОСОБА_2 адвокат Каплієнко Віталій Євгенович в акті приймання - передачі наданих послуг правничої допомоги до договору про надання правової допомоги № 2102/19 від 21.02.2019 року по справі № 766/10831/20 та звіті № 1 про надання послуг з правничої допомоги за договором зазначає, що він приймав участь у судовому засіданні в Херсонському апеляційному суді  05 листопада 2020 року у справі № 766/10831/20 і вартість вказаної послуги становить -1000,00 грн., проте в матеріалах справи наявна довідка Херсонського апеляційного суду з якої вбачається, що розгляд справи 05 листопада 2020 року не відбувався у зв`язку з перебуванням судді Ігнатенко П.Я. у щорічній додатковій відпустці.
Таким чином, вартість  послуг, які були включені  адвокатом у розрахунок, але не надавались у даній справі, становить суму  9000 грн. ( 4000 грн. + 1000 грн. + 1000 грн. + 1000 грн.+ 1000 грн.+ 1000 грн.). Суд першої інстанції  при визначенні  розміру судових витрат на правничу допомогу на вказані обставини уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про  стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат по оплаті  правової допомоги адвоката в сумі 18 750,00 грн. Доводи апеляційної скарги  про неправильність  здійснених судом першої інстанції розрахунків судових витрат на правову допомогу є обгрунтованими. 
З урахуванням зазначеного та  пропорційно до розміру задоволених позовних вимог  ( 75 %) з відповідача на користь позивачки підлягали стягненню  судові витрати по   відшкодуванню витрат на правову допомогу  в сумі 12 000,00 грн. ( 25 000 - 9000 =16 000 х75:100). 
Наведені відповідачем доводи  апеляційної скарги перевірені судом апеляційної інстанції, та в частині  заперечень щодо визначеного судом першої інстанції розміру витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката Каплієнка В.Є., доводи скарги знайшли своє часткове підтвердження.
За таких обставин  колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про  те, що додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року необхідно змінити, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу з 18 750,00 грн. до 12 000, 00 грн. 
Керуючись ст.ст. 133,137, 141,367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сачаєвої Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва  від 05 жовтня 2021 року залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва  від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сачаєвої Ірини Олександрівни на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року задовольнити частково.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року змінити, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу з 18 750,00 грн. до 12 000, 00 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено  01 лютого 2022 року.

Головуючий:                                              Судді: