ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

24 січня 2022 року                                                                                     Справа № 906/827/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. ,  суддя Василишин А.Р. 

представники учасників справи не викликались,

розглянувши апеляційну скаргу Позивача-Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Житомирської області від 01.10.2021, повний текст якого складено 01.10.2021, у справі №906/827/21 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом           Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія 
           «Нафтогаз України» м.Київ
до                           Військової частини НОМЕР_1 м.Житомир 
про стягнення   15 472 грн 50 коп. збитків,-

У липні 2021 року до господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява  Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 збитків в сумі 15472 грн 50 коп.(арк.справи 1-6).
Рішенням господарського суду Житомирської області від 01.10.2021 у справі №906/827/21 у задоволенні позову відмовлено повністю. Суд вмотивував своє рішення тим, що Позивач не довів існування причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту більшого обсягу споживання Відповідачем природного газу в березні 2019 року та меншого обсягу в квітні 2019 року, ніж погодженого у договорі та понесення у зв`язку з цим збитків, що виключає настання цивільно-правової відповідальності у вигляді обов`язку з їх відшкодування, відтак позовна вимога про стягнення збитків у загальному розмірі 15472 грн 50 коп. задоволенню не підлягає.(арк.справи 88-92).
Не погоджуючись із рішення, Позивач подав скаргу до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення від 01.10.2021 ухвалити нове рішення, яким позов задоволити у повному обсязі.(арк.справи 98-105).
Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, що відносини у сфері використання природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», який є спеціальним нормативно-правовим актом по відношенню до ЦК України та ГК України. Незалежно від того, що загальні правила відшкодування збитків викладені в положеннях ЦК та ГК України – порядок відшкодування збитків, завданих суб`єктам ринку природного у правовідносинах між постачаль-никами та споживачами природного газу імперативно регулюються Розділом VI Правил поста-чання природного газу, застосування яких є обов`язковим до даного виду правовідносин. Враховуючи наведене, затверджені нормативним актом Правила постачання природного газу, в тому числі стосовно стягнення збитків, які є спеціальними та діють в окремій сфері господа-рювання, мають пріоритет у нормозастосуванні перед нормами Цивільного та Господарського кодексів України. Апелянт вважає, що в діях Відповідача в контексті спірних правовідносин сторін наявний саме склад цивільного правопорушення, що згідно з приписами ст.ст. 22, 611 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України є підставами для відшкодування саме збитків внаслідок наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками та вини Відповідача у заподіянні збитків. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №906/827/21. Крім того, встановлено Відповідачу строк для по-дання суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) Скаржнику копії відзиву протягом 5 днів з дня вручення ухвали, а також ухвалено розглядати апеляційну скаргу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.(арк.справи 120).
08.11.2020 на адресу апеляційного суду надійшов відзив Відповідача, у якому він запере-чує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.(арк.справи 123-129).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесу-ального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»-постачальник та Військова частина  НОМЕР_2 уклали 04.01.2019 договір поста-чання природного газу №9466/19-БО(1)-10 (надалі в тексті – Договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, за кодом ДК 021:2015 09120000-6 – Газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.(арк.справи 9-16).
Відповідно до п.2.1 Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 28.01.2019 (арк.справи 17), сторони визначили, що постачальник передає споживачу в період з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 95 тис.куб.м., в тому числі по місяцях:
- січень 2019р.     - 42,000 тис.куб.м.;
- лютий 2019р.     - 27,000 тис.куб.м.;
- березень 2019р. - 17,000 тис.куб.м.;
- квітень 2019р.        -   9,000 тис.куб.м.
Споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідних розрахункових періодах для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього договору, і несе відповідальність за правильність їх визначення.(п.2.2 Договору).
Пунктом 3.13 Договору, який набрав чинності з 01.03.2019, передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, виз-наченому пунктом 5.7 Договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:
3.13.1 Якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикориста-ного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;
3.13.2 Якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:  В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф – об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником спожи-вачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vn – замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п.2.1 договору; Ц – ціна природного газу за цим договором;  К – коефіцієнт, який дорівнює 0,5.
Відповідно до п.4.2 Договору ціна за 1000 куб.м. газу становить 6235,51 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього разом з податком на додану вартість – 7482,61 грн.
Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами, шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.(п.5.1 Договору).
Відшкодування постачальнику збитків, розрахованих відповідно до умов п.3.13 Договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п.3.9 Договору та не надав акт приймання-передачі, то вико-ристання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п.2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до п.3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;  постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20-ти робочих днів з моменту отримання акту-претензії зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.(п.5.7 Договору).
Відповідно до п.6.2 Договору споживач зобов`язаний, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 цього договору.
Згідно п.п.4 п.6.3 Договору постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п.2.1 Договору у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5 про-центів (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.
Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розра-хунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі.(п.8.1 Договору).
В акті приймання-передачі природного газу споживач, згідно п.3.8.1 Договору, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених у пункті 1.2 Договору.
Відповідно до пункту 11.2 Договору пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, абз. 2 підп.3.9, 3.13, 5.7, абзац 5 підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абзац третій підп.2 п.6.4 цього договору застосовуються з дня зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу спожи-вача, зазначену в пункті 12 цього договору та розміщується на офіційному сайті постачальника. 
Договір підписано уповноваженими представниками, скріплено відтисками печаток сторін. (арк.справи 16).
Матеріалами справи стверджено, що 25.02.2019 Позивач повідомив Відповідача, що пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, абз.2 підп.3.9, 3.13, 5.7, абз.5 підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, підп.4) п.6.3, абз.3 підп.2 п.6.4 Договору постачання природного газу №9466/19-БО (1)-10 від 04.01.2019 застосовуються з 01.03.2019.(арк.справи 23, 28-30).
Позивач зазначає, що аналогічне повідомлення було надіслане Відповідачу на електронну пошту.(арк.справи 24-27а). 
З матеріалів справи вбачається, що на підставі Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв природний газ, що підтверджено підписаними сторонами актами приймання-передачі природного газу.(арк.справи 19-22):
- в січні 2019 року обсягом              31,025 тис.куб.м.;
- в лютому 2019 року обсягом 22,374 тис.куб.м.;
- в березні 2019 року обсягом  20,748 тис.куб.м.;
- в квітні 2019 року обсягом        2,420 тис.куб.м.
Матеріалами справи стверджується, що Відповідач оплатив АТ «НАК «Нафтогаз України» вартість отриманого природного газу в повному обсязі в сумі 572921 грн 15 коп.(арк.справи 31, 32).
16.05.2019 та 10.06.2019 АТ «НАК «Нафтогаз України» направлено на адресу Військової частини акт-претензію про сплату збитків в сумі 14022 грн 41 коп., спричинених спожиттям у березні 2019 року природного газу в об`ємі, що перевищує погоджений договором обсяг та акт-претензію на суму 17232 грн 45 коп. збитків, розрахованих згідно п.3.13, п.5.7 Договору, оскільки за підсумками квітня 2019 року різниця між замовленим обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного перевищила 5%.(арк.справи 33-38, 41-46).
Позивач 26.11.2019 повідомив Відповідача про здійснення перерахунку збитків, заявлених з підстав використання в квітні 2019 року природного газу менше від замовленого обсягу більше ніж на 5% та вказав, що розмір збитків становить 1450 грн 09 коп.(арк.справи 49-52).
Відповідач у листах №721/4209 від 03.06.2019 та №721/4783 від 25.06.2019 просив звільнити його від сплати збитків.(арк.справи 39-40, 47-48).
26.12.2019 сторонами підписано Додаткову угоду №2 до договору постачання природного газу від 04.01.2019р., якою пункт 2.1 розділу 2 доповнено абзацом наступного змісту:
«Загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник фактично передав спожи-вачу за цим договором відповідно до актів приймання-передачі (оформлених сторонами відповід-но до розділу « 3» «Порядок та умови передачі природного газу» цього договору) станом на 30.04.2019 складає 76,567 тис.куб.м.».(арк.справи 18).
Вважаючи, що непогашенням Відповідачем нарахованих збитків порушено його права – АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до суду з позовом про стягнення з Військової частини  НОМЕР_1 збитків в сумі 15472 грн 50 коп., нарахованих у порядку п.3.13 Договору, через неналежне виконання останньою договірних зобов`язань в частині споживання у березні-квітні 2019 року природного газу у обсязі, погодженому сторонами.
Як вже зазначалось, рішенням від 01.10.2021 у справі №906/827/21 господарський суд Житомирської області відмовив у задоволенні позову.(арк.справи 88-92).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм процесуального права, апеляцій-ний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Господарський договір, відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті – ГК України) – є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобов’-язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті – ЦК України). 
Зобов`язанням, згідно ст.509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (борж-ник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарсь-ких відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання госпо-дарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливос-тей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного Виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування госпо-дарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення Договору 04.01.2019 між сторо-ронами виникли відносини постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану ме-режу, оскільки момент передачі товару не співпадає з моментом оплати його вартості і взаємо-відносини сторін підпадають під визначення, які містять статті 712, 714 ЦК України: коли одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енерге-тичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. 
Тому, в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України, факт отримання Відповідачем природного газу зу-мовлює виникнення у нього зобов`язання оплатити його вартість.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України – одностороння відмова від зобов`язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зо-бов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
І в позовній заяві, і в апеляційній скарзі Позивач зазначає, що через неналежне виконання Відповідачем зобов`язань з оплати спожитого газу понаднормово йому завдано збитків, які підля-гають стягненню в повному обсязі.
При цьому, позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторонами укладено договір постачання природного газу №9466/19-БО(1)-10 від 04.01.2019, умовами пункту 2.1 якого визначено, що у березні 2019 року постачальник передає споживачу 17,000 тис.куб.м. природного газу, в квітні 2019 року – 9,000 тис.куб.м. Однак, згідно підписаних сторонами актів приймання-передачі, фак-тично споживачу було передано в березні 2019 року – 20,748 тис.куб.м., а в квітні 2019 року – 2,240 тис.куб.м. Пунктом 3.13 Договору передбачено, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5 % відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 Договору. На підставі вказаних умов Договору Позивач нарахував до стягнення з Відповідача 15472 грн 50 коп. збитків.
Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених догово-ром. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із уста-новленими стандартами та нормативно-правовими актами.
Відповідно до положень п.1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (в редакції чинній на дату виникнення спірних право-відносин) відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:
1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відпові-дав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;
2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання при-родного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природ-ного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:
В = (Vф - Vп) x Ц х K, 
де: Vф – об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником спожи-вачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; 
Vп – підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; 
Ц – ціна природного газу за договором постачання природного газу;
К – коефіцієнт, який визначається постачальникові та не може перевищувати 0,5.
Аналогічні за змістом положення погоджені сторонами у пункті 3.13 Договору.
Згідно з п.3 розділу VI Правил постачання природного газу за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з ураху-ванням таких вимог:
1) форма акта-претензії є довільною;
2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.
Акт-претензія, в якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкоду-вати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.
У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування зав-даних збитків постачальник має право звернутись до суду.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно зі статтею 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив госпо-дарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною. (ч.1 ст.225 ГК України).
Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема, невиконання або неналежне вико-нання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське право-порушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст.1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяль-ністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі ст.623 ЦК України – боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При цьому, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. (ст.614 ЦК України).
Учасник господарських відносин, згідно з ч.2 ст.218 ГК України, відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення госпо-дарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе госпо-дарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обстави-нами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Отже, за загальним принципом цивільного права – особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивіль-ного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитка-ми; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідаль-ність не настає.
Водночас для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.
За відсутності хоча б одного із зазначених елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.
З огляду на наведене – предметом доказування у справі про стягнення шкоди є наявність усіх складових елементів правопорушення.
Винне діяння – це усвідомлений, вольовий вчинок, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження). Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважа-ється поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови дого-вору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).
Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, – наслідком такої протиправної поведінки.
На позивача, у такому випадку, покладається обов`язок довести наявність збитків, проти-правність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між проти-правною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, – наслідком такої протиправної поведінки.

Переглядаючи оскаржуване рішення колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції пра-вильно встановлено, що згідно укладеного 04.01.2019 Договору – обсяг замовленого Відпо-відачем природного газу у березні 2019 року склав 17,000 тис.куб.м, у квітні 2019 року – 9,000 тис.куб.м. Проте, згідно підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу фактично Відповідачем було спожито у березні 2019 року природній газ обсягом 20,7487 тис.куб.м, а у квітні 2019 року – 2,420 тис. куб.м.
Сторони домовились, що зменшення або перевищення місячних обсягів споживання природного газу, встановлених у даному пункті, допускається в розмірі до 5% без проведення коригування. Споживач самостійно визначає планові обсяги споживання природного газу і несе відповідальність за їх правильне визначення.
Посилаючись на приписи п.3.13 Договору та п.1 розділу VI Правил постачання природного газу, Позивач просить стягнути з Відповідача збитки за невідповідність фактично спожитого природного газу замовленим обсягам природного газу за період березень-квітень 2019 року.
Відповідно до наведеного у позові розрахунку збитків Позивач здійснив їх нарахування за спірний період, виходячи з наступних показників:
- за березень 2019 року: замовлений обсяг природного газу 17,000 тис.куб.м., фактичне спожи-вання – 20,748 тис. куб.м., відхилення в бік збільшення від обсягу замовленого газу – 3,74800 тис.куб.м., сума збитків, що підлягає відшкодуванню – 14022 грн 41 коп.;
- за квітень 2019 року: замовлений обсяг природного газу 9,000 тис.куб.м., фактичне споживання 2,420 тис.куб.м., відхилення в бік зменшення від обсягу замовленого газу 6,58000 тис.куб.м, у зв`язку з чим Позивач нарахував збитки у розмірі подвійної облікової ставки Націо-нального банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період, що складає 1450 грн 09 грн.
Загальна сума нарахованих Позивачем збитків становить 15472 грн 50 коп.
При цьому, право постачальника вимагати, на підставі Правил постачання природного газу та укладеного договору, від споживача відшкодування збитків за використання меншого/ більшого обсягу від замовленого об`єму природного газу не звільняє Позивача від тягара доказування понесених збитків.
Водночас, Позивачем, окрім розрахунку розміру збитків, не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження дійсного понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що Військова частина оплатила АТ «НАК «Нафтогаз України» вартість спожитого ним природного газу в повному обсязі в сумі 572921 грн 15 коп.
Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції, що Позивачем не доведено наяв-ності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту більшого обсягу споживання Відповідачем природного газу в березні 2019 року та меншого обсягу в квітні 2019 року, ніж погодженого у договорі, і понесення у зв`язку з цим збитків.
В матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність в діях Відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяль-ність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).
Отже, встановивши відсутність достовірних доказів, які б свідчили про наявність з боку Відповідача повного складу цивільного правопорушення – суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, що зумовлює відмову в їх задоволенні.
Апеляційний суд зауважує, що передбачене пунктами 3.13 Договору та 1 розділу VI Правил право відшкодування збитків споживачем, однак не свідчить про автоматичне/безумовне стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення з споживача збитків не звільняє постачальника (Позивача у даній справі) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України.
Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №911/3215/20, в якій предметом розгляду були аналогічні правовідносини та вимоги як і у даній справі №906/827/21.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про безпідставність позову, а тому рішення суду першої інстанції від 01.10.2021 належить залишити без змін.
Порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.
Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомір-ність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобов`язань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про безпідставність заявле-ного позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України). 
Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваних рішень, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст.ст.34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського проце-суального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафто-газ України» на рішення господарського суду Житомирської області від 01.10.2021 у справі №906/827/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верхов-ного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
3. Матеріали справи №906/827/21 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий  суддя                                                                      Грязнов В.В. 

Суддя                                                                                              Розізнана І.В.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.