Єдиний унікальний номер 240/895/15-ц 
Номер провадження 22-ц/804/69/22        

ПОСТАНОВА
                                                     ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2022 року
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Мальованого Ю.М., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Гладух О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 06 грудня 2021 року по цивільній справі № 240/895/15-ц за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філатової Тетяни, боржник ОСОБА_2 (головуючий у 1 інстанції суддя Попович І.А.), повний текст ухвали складений 10 грудня 2021 року,

             В С Т А Н О В И В :

22.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філатової Тетяни, боржник ОСОБА_2 .
    В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначив, що 02.11.2021 року він звернувся до начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філатової Тетяни з листом про проведення перевірки  законності дій у виконавчому провадженні № 50066281 за виконавчим листом № 240/895/15-ц від 01.02.2016 року, а саме: законності дій в.о. Олександрівського РВ ДВС Г. Воронцової та державного виконавця Лях А.В., які полягають у накладенні стягнення, арешту та організації реалізації майна на електронних торгах, де майно оцінено майже у 7 разів менше за суму стягнення-63620,00 грн.; відповідності дій в.о. Олександрівського РВ ДВС Г. Воронцової та державного виконавця Лях А.В. імперативним вимогам ч.6 ст. 48, чч.1,3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», які полягають у накладенні стягнення, арешту та організації реалізації майна на електронних торгах, де майно оцінено майже у 7 разів менше за суму стягнення, яку чітко зазначено у виконавчому листі; присутності ознак фальсифікації конкретних даних у довідках від 18.08.21 р. № 15090 та від 26.10.21 р. № 18035 про сплату боргу  та у інших процесуальних документах виконавчого провадження № 50066281 і в чому конкретно вони полягають та чи є винними дії щодо сплати боргу за виконавчим листом без оформлення розстрочки ( ст. 33 Закону) чи є такі дії законними, якщо кошти сплачувались без їхнього оформлення через депозитні рахунки ДВС; у разі виявлення порушень законодавства, вимагав забезпечити безпосередній контроль за виконавчим провадженням № 50066281 до повного усунення виявлених порушень та за результатами перевірки винести постанову.
    Листом від 19.11.2021 року на заяву-вимогу  від 02.11.2021 року №б/н начальником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філатової Тетяни його було повідомлено, що заява розглянута в межах  компетенції та відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
     Вважає, що така відповідь є грубим порушенням його прав, оскільки вона була розглянута за правилами ЗУ«Про виконавче провадження».

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 06 грудня 2021 року  у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу суду першої інстанції скасувати, як незаконну та прийняти нове справедливе рішення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції, що перевірити законність виконавчого провадження мають право лише ті начальники/директора відділів/управлінь, де виконавче провадження перебуває (перебувало) на виконанні, тобто не є завданням міжрегіональних управлінь.
          Вважає, що такий висновок суду не відповідає ст. ст. 6,12 ЗУ « Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», згідно яких до системи органів державної виконавчої служби входять Органи державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, у тому числі і Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків), яке очолює ОСОБА_3 та яке входить до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області, а до його складу входить Олександрівський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків). Вважає, що відповідно до ст. 95 ЦК України Управління  забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області не має повноважень здійснювати правовідносини від імені юридичної особи з третіми особами напряму, тому що воно є структурним підрозділом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), який діє виключно за довіреністю. Отже вважає, що начальник Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Харків) Тетяна Філатова, під керівництвом якої знаходиться структурний підрозділ- Управління  забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області, зобов`язана була забезпечити перевірку за його вимогою від 02.11.2021 р., за результатами якої, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, винести відповідну постанову. Вважає, що відповідно до Положення про межрегіональне управління Міністерства юстиції України(наказ Міністерства юстиції від 23.06.2011 року № 1707/5) межрегіональне управління має право здійснювати перевірки в підвідомчих органах та установах юстиції.

На адресу апеляційного суду від представника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Вірченко Ю.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому 
він просить відмовити у задоволенні  апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
            Вважає, що посилання ОСОБА_1 на лист Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 22.12.2021 року № ПІ/Е975, який він отримав після подання скарги та постановлення ухвали Олександрівського районного суду Донецької області за його заявою є порушенням засад рівності учасників перед законом і судом. 
Звертає увагу, що скаржник помилково вважає, що Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м.Харків) входить до системи органів державної виконавчої служби, а судом першої інстанції ця обставина з`ясована та постановлено законне рішення суду, з дотриманням норм процесуального права.
          У судове засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 , представник Олександрівського районного ВДВС Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та боржник ОСОБА_2 не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
         ОСОБА_1 подав апеляційному суду заяву про розгляд справи без його участі.
        Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
           Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб Державної виконавчої служби передбачено врегульовано розділом VІІ ЦПК України та розділом Х Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» та статей 447 та 448 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. 
З матеріалів справи вбачається, що 02.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філатової Тетяни з заявою-вимогою про проведення перевірки  законності дій у виконавчому провадженні № 50066281 за виконавчим листом № 240/895/15-ц від 01.02.2016 року, а саме: законності дій в.о. Олександрівського РВ ДВС Г. Воронцової та державного виконавця Лях А.В., які полягають у накладенні стягнення, арешту та організації реалізації майна на електронних торгах, де майно оцінено майже у 7 разів менше за суму стягнення-63620,00 грн.; відповідності дій в.о. Олександрівського РВ ДВС Г. Воронцової та державного виконавця Лях А.В. імперативним вимогам ч.6 ст. 48, чч.1,3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», які полягають у накладенні стягнення, арешту та організації реалізації майна на електронних торгах, де майно оцінено майже у 7 разів менше за суму стягнення, яку чітко зазначено у виконавчому листі; присутності ознак фальсифікації конкретних даних у довідках від 18.08.21 р. № 15090 та від 26.10.21 р. № 18035 про сплату боргу  та у інших процесуальних документах виконавчого провадження № 50066281 і в чому конкретно вони полягають та чи є винними дії щодо сплати боргу за виконавчим листом без оформлення розстрочки ( ст. 33 Закону) чи є такі дії законними, якщо кошти сплачувались без їхнього оформлення через депозитні рахунки ДВС; у разі виявлення порушень законодавства, вимагав забезпечити безпосередній контроль за виконавчим провадженням № 50066281 до повного усунення виявлених порушень та за результатами перевірки винести постанову (а.с. 55-58).
    Листом від 19.11.2021 року на заяву-вимогу  від 02.11.2021 року №б/н начальником Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філатової Тетяни надана відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Судом першої інстанції було встановлено, що відповідно до п.п. 1,2 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень та Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, перевірка виконавчих проваджень не є завданням міжрегіональних управлінь. Оскільки виконавче провадження №50066281 за виконавчим листом  № 240/895/15-ц від 01.02.2016 року, по якому скаржник просив провести перевірку, перебуває на виконанні у Олександрівському РВ ДВС, то і проводити таку перевірку має начальник цього відділу.
           З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
            П.1 Розділу  XII Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі-Інструкції), затвердженої наказом від 02.04.2012 № 512/5 Міністерства юстиції України, визначений Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження, а саме, перевірити законність виконавчого провадження мають право:
директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби;
начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;
начальник управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва цього управління;
начальник відділу примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;
начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані;
начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі;
начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.
        Отже, Інструкцією передбачено, що саме начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі має право перевірити законність виконавчого провадження.
        На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності у начальника Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Філатової Тетяни, у відповідності до Інструкції, повноважень на проведення перевірки виконавчого провадження №50066281 за виконавчим листом  № 240/895/15-ц від 01.02.2016 року, яке перебуває на виконанні у Олександрівському РВ ДВС, цілком обґрунтованим та таким , що відповідає вимогам чинного законодавства.
        Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в їх сукупності, зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного його тлумачення, що не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.   
        Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому підлягає залишенню без задоволення.
        Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
           Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

           Керуючись статтями 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                         Мірута О.А.

           Судді:                                                                             Мальований Ю.М.

                                                                                                  Хейло Я.В.