ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7061/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 ( суддя першої інстанції Захарчук-Борисенко Н.В.) в адміністративній справі №160/7061/21 за позовом   ОСОБА_1   до  Межиріцької сільської ради,   треті особи: ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,   ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5   про визнання протиправним та скасування рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
05.05.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою    до Межиріцької сільської ради, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 № 382-6/VIII “Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_5 .
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі 160/7061/21  від 28.09.2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 року № 382-6/VІІІ “Про надання дозволу на складання  проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки  для  ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради  Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_5 ”.
Визнано протиправним та скасовано рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 року № 384-6/VІІІ “Про надання дозволу на складання  проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки  для  ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради  Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_3 ”.
Визнано протиправним та скасовано рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 року № 385-6/VІІІ “Про надання дозволу на складання  проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки  для  ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради  Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_6 ”.
Визнано протиправним та скасовано рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 року № 389-6/VІІІ “Про надання дозволу на складання  проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки  для  ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради  Павлоградського району Дніпропетровської області гр.   ОСОБА_4 ”.
В задоволенні інших вимог відмовлено.
У задоволенні клопотання про стягнення судових витрат, зокрема на правничу допомогу відмовлено.
Після ухвалення судового рішення 28.09.2021 від позивача надійшла заява про вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14850,00  гривень .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішень відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Межиріцької сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14   850,00 грн.
Доводи апелянта обґрунтовані зокрема тим, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу; по- друге, і заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, і докази понесення таких витрат були подані Позивачем з дотриманням приписів норм чинного процесуального законодавства; по-третє, судом першої інстанції неправильно застосовані приписи норм процесуального законодавства, що визначають (регламентують) підстави і порядок відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, та проігноровані правові висновки суддів Верховного Суду з цих питань.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача та третіх осіб не надходив.
Відповідно до п. 3 ч. 1   ст. 311 КАС України   справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1   ст. 308 КАС України   суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції відмовляючи у задоволені заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення зазначив, що в мотивувальній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 року судом вже вирішено питання щодо судових витрат в порядку ч.1    ст.143 КАС України, якою передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. 
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Згідно з частиною першою   статті 252 КАС України   суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин третьої та четвертої   статті 252 КАС України   суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Таким чином додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Перелік підстав за яких може бути постановлено додаткове рішення є вичерпним.
Відтак, колегія суддів зазначає, що додатковими судовими рішеннями є додаткова ухвала, додаткове рішення чи додаткова постанова, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням. Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в ухвалі від 29.12.2020 у справі № 560/3330/20.
У оскаржуваній ухвалі суду від 12.10.2021 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення з питання відшкодування витрат на правничу професійну допомогу, суд першої інстанції зазначав, що питання розподілу судових витрат вирішено повністю рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2021.                                                            
Суд першої інстанції в рішенні від 28.09.2021 зазначив, що  позивачем надано докази щодо обсягу наданих послуг, однак доказів їх вартості, що сплачена, на дату винесення рішення суду не надано, отже суд не вбачає законних підстав для задоволення вимоги про стягнення з Межиріцької сільської ради на користь позивача витрат на правову допомогу
Таким чином, при наявності не скасованого та не оскарженого рішення суду першої інстанції в частині витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку, що підстави для ухвалення додаткового судового рішення у справі відсутні, тому заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі задоволенню не підлягає.
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 судом першої інстанції в повній мірі досліджено та розглянуто усі клопотання, зауваження позивача та вирішено питання щодо усіх заявлених позовних вимог, які ним були викладені у адміністративному позові.
З огляду на викладе, підстави для винесення додаткового рішення відсутні.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що належним способом захисту позивачем свого інтересу у випадку незгоди з питанням розподілу судових витрат мало б бути звернення з апеляційною скаргою саме на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 в частині вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу.
Наразі, в цій частині рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржувалося.
При цьому, колегія суддів не надає правову оцінку питанню щодо доведеності понесення позивачем витрат на правничу допомогу належними доказами та співмірності таких витрат, оскільки в даному випадку судом першої інстанції досліджувались такі документи під час винесення рішення від 28.09.2021.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.
У відповідності до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Жодного спростування інформації, викладеної судом в оскаржуваному рішенні, позивачем в апеляційній скарзі не наведено, як і не обґрунтовано його незгоду із таким висновком, будь-яких інших доводів, відмінних від наведених в суді першої інстанції, позивачем в апеляційній скарзі не зазначено, порушення суд норм права не доведено.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами   статті 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
                              Керуючись ст. ст.   242,   250,   308,   311,   315,   316,   321,   322,   325,   328,   329 КАС України   суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
          Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2021  в адміністративній справі №160/7061/21залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями   328,   329 КАС України.
Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року. 

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва