КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
31 січня 2022 року                                                                                      м. Київ
                                                                                    
Унікальний номер справи № 359/467/21  
Апеляційне провадження 22-ц/824/676/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировська О.В., Ящук Т.І.
при секретарі Гойденко Д.В.
 
сторони          
 
позивач                       ОСОБА_1 
 
відповідач                  ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Борця Є.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині покупця, визнання права власності на цей об`єкт нерухомого майна,
 
в с т а н о в и в :
 
у січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 17.02.2016 між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Хміль Т.М. та зареєстрований за № 264, в частині одного з покупців; а також визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 . 
29.06.2021 ОСОБА_1 подав заяву про залишення позову без розгляду. 
30.07.2021 представник відповідачки ОСОБА_3 подав заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 13 000 грн.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.07.2021 позов залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.
Не погоджуючись з ухвалою суду,   ОСОБА_2 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу суду в частині розміру витрат на правову допомогу та стягнути витрати на правову допомогу у сумі 13 000 грн. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір заявлених та належним чином підтверджених витрат на правову допомогу, посилаючись на завищену вартість представництва в суді з огляду на тривалість судових засідань та складність справи. Суд не врахував, що згідно договору сторони досягли згоди щодо вартості представництва незалежно від тривалості судового засідання. Судом не враховано, що до вартості представництва входить час підготовки адвоката до судового засідання, час витрачений на дорогу до суду, очікування судді з нарадчої кімнати для оголошення ухвали при розгляді справи. Час засідання під аудіозапис не дорівнює фактичному часу участі адвоката у справі. Крім того, при винесенні оскаржуваної ухвали судом не враховано висновки Верховного Суду викладені у постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.    
Усудовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Частково задовольняючи заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що вартість послуг представництва у судових засіданнях не відповідає розміру та є значно завищеною, а вартість інших послуг не відповідає складності справи.
Колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. 
 У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Колегія суддів звертає увагу на те, що витрати на професійну правничу допомогу у даній справі стягнуто не за наслідками розгляду справи по суті, з ухваленням рішення, а у зв`язку із залишенням позовної заяви без розгляду.
У разі залишення позову без розгляду  вимоги відповідача  про компенсацію здійснених ним витрат  підлягають задоволенню лише у разі  необгрунтованих дій позивача, або у випадках   зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.
У клопотанні про стягнення судових витрат, яке подав представник відповідачки ще до вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, не зазначено, що такі витрати він просить стягнути внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до вищевказаних норм сам по собі факт залишення позивної заяви без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежного від обгрунтованості позову.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Право позивача відмовитися від позову, чи від частини позовних вимог або ставити питання про залишення позовної заяви без розгляду також є безумовним правом позивача. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Суд не встановлював також зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позовну заяву залишив без розгляду за його заявою, а не через зловживання процесуальними правами.
Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства особа, яка заявляє вимоги, у тому числі і щодо стягнення судових витрат, має довести як необхідність понесення таких витрат, так і необґрунтованість дій позивача для вирішення питання про їх стягнення.
Оскільки представник відповідачки у заяві про стягнення судових витрат не вказав у чому полягала необґрунтованість дій позивача, та суд першої інстанції не встановив таких фактів, апеляційна скарга не може бути задоволена.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про доведеність розміру витрат на правничу допомогу у сумі 13 000 грн не є підставою для стягнення таких витрат.
Колегія суддів перевіряє ухвалу суду лише в межах доводів апеляційної скарги. Підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги не встановлено, а тому ухвала суду першої інстанції не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від                                            30 липня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови виготовлений 31.01.2022.

Головуючий                                                                         Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                     О. В. Немировська

                                                                                                                      Т. І. Ящук