УХВАЛА

10 лютого 2022 року 
Київ
справа №380/4915/21
адміністративне провадження №К/990/4848/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Губської  О.А.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Державної судової адміністрації України 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року 
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року 
у справі №380/4915/21 
за позовом ОСОБА_1 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Державної судової адміністрації України 
про визнання дій протиправними, стягнення обмеженої у виплаті суддівської винагороди,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області щодо нарахування та виплати судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- зобов`язати ТУ ДСА України в Львівській області нарахувати їй суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року до 28 серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» без застосування обмеження, передбаченого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», та здійснити її виплату, з урахуванням раніше сплачених сум та із відрахуванням обов`язкових платежів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії   ТУ ДСА України в Львівській області щодо нарахування та виплати судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року (включно) із застосуванням обмеження розміру суддівської винагороди, передбаченого статтею 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- стягнуто з ДСА України на користь позивача обмежену у виплаті суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року до 27 серпня 2020 року (включно) у розмірі: 112686 грн, з відрахуванням обов`язкових платежів.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Державна судова адміністрація України звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України").
У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №380/4915/21 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України     (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги, зокрема, додається документ про сплату судового збору.
Проте, матеріали касаційної скарги не містять документа про сплату судового збору. 
За приписами частини другої статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Питання, пов`язані із розміром ставок судового збору, порядком сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - "Закон № 3674-VI").
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, судовий збір сплачується у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при подання позовної заяви. 
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що позивач звернувся до суду у 2021 році та заявив одну немайнову та одну похідну від неї вимоги, яку було задоволено судами попередніх інстанцій на суму 112686 гривні 00  копійок.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (надалі - №3674-VI) у редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року становив 2270 грн 00 коп.
Отже, судовий збір, який підлягає сплаті становить 2253,72 грн. 
Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до частини 3 статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
З матеріалів касаційної скарги слідує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 30 листопада 2021 року, а касаційну скаргу подано 02 лютого 2022 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.
Одночасно з касаційною скаргою скаржник порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Скаржник зазначає, що ДСА України добросовісно скористалося своїм процесуальним правом та подала касаційну скаргу у строк встановлений частиною першою статті 329 КАС України. Проте Верховний Суду ухвалою від 29 грудня 2021 року вказану касаційну скаргу повернув особі, яка її подала оскільки, заявником не викладено передбачених КАС Укараїни підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку. Також Судом при поверненні касаційної скарги роз`яснено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції. Заявником вказано, що ним не пропущено річного строку звернення з касаційною скаргою
Проаналізувавши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд прийшов до наступних висновків.
Вперше касаційну скаргу позивачем подано  13 грудня   2021 року надіславши її за допомогою засобів поштового зв`язку. 
Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2021 року первісна касаційна скарга повернута скаржнику, оскільки заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку.
Копію зазначеної ухвали Верховного Суду від 29 грудня 2021 року скаржник отримав 04 січня 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Повторно з касаційною скаргою скаржник звернувся лише 02 лютого 2022 року, тобто через 28 днів після отримання копії ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги. 
Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пунктом 7 частини 3 статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також статті 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.
У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".
Значний проміжок часу з моменту отримання ухвали Суду про повернення касаційної скарги та повторним поданням касаційної скарги (28 днів) вказує на відсутність процесуальної зацікавленості скаржника у касаційному перегляді судових рішень у даній справі.
Скаржником не наведено об`єктивних перешкод для повторного направлення цієї касаційної скарги у найкоротший термін.
Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", заява №   8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" №   11681/85).
Поновлення судом строку на касаційне оскарження з урахуванням вищезазначеного не відповідатиме принципу правової визначеності як одного з основних елементів принципу верховенства права.
За таких обставин, відповідно до правил статті 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для подання заяви із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів, а також надання до суду документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
Реквізити для сплати судового збору:
ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;
код отримувача ЄДРПОУ: 37993783;
банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)
номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007;
код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";
призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".
На підставі викладеного, керуючись статтями             169,             332 КАС України,
ВСТАНОВИВ :
Визнати неповажними причини пропуску Державною судовою адміністрацією України строку на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №380/4915/21.
Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №380/4915/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання дій протиправними, стягнення обмеженої у виплаті суддівської винагороди- залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова
О.А. Губська 
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду