ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2022 року	Львів	Справа № 819/1339/16 пров. № А/857/21828/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                         Ніколіна В.В.
суддів                                                             Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року (суддя - Дерех Н.В., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №177881-13 від 30.06.2016.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки суперечить положенням відповідних статей Податкового кодексу України з приводу місцевих податків і зборів. Зокрема, відповідно до статті 267 Податкового кодексу України із змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року, чинного на момент виникнення спору, даний транспортний засіб, а саме автомобіль марки Audi Q7, 2014 року випуску з об`ємом циліндрів двигуна 2967 кубічних сантиметрів, не підпадав під ознаки об`єкта оподаткування в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України, а саме через відсутність одного з елементів об`єкта оподаткування - об`єму циліндрів двигуна 3000 куб. сантиметрів і більше. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі №819/1339/16 у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що формальне підтвердження вартості транспортного засобу наданого Тернопільською ОДПІ, а саме узагальнюючого листа від Мінекономрозвитку станом на 01.01.2016 року та інформації з веб- сайту Мінекономрозвитку для цілей його оподаткування транспортним податком не може свідчити про його правомірність, оскільки не надано довідки від Мінекономрозвитку, яка підтверджує що саме мій транспортний засіб є об`єктом оподаткування з урахуванням нормативного середньорічного пробігу це 27000 км за 1 рік, тобто податкове повідомлення - рішення відповідачем приймалося на власний розсуд.
Відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля марки Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, об`єм двигуна 2967.
Тернопільською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №177881-13, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік розмірі 25000,00 грн.
Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його таким, що підлягає скасуванню, звернулась з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно винесено оскаржуване в даній справі податкове повідомлення-рішення.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Вимогами пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Згідно пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 №909-VIII) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встав законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Пунктом 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №909-VІІІ визначено, що 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Як вірно зазначено судом, оскільки Законом України №909-VIII не встановлювався новий транспортний податок, а також не змінювалась його ставка, з 01.01.2016 платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.
Станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378,00 грн (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»), тому 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 складали 1033500,00 грн.
З наведеного слідує, що об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).
Абзацом 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66, відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року N403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.
Пунктом 3 Порядку N403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г /100) х (1 ± (Г к /100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.
Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс- листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку N403).
Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція приводи тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.
Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.
Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).
Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункту 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).
Нормативний середньорічний пробіг транспортного засобу визначається відповідно до Додатку 2 до Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66) Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та становить 27000 км на рік (для автомобілів 2014 року випуску пробіг застосовується в розмірі 27000 х 2 = 54000км).
Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.
Так, відповідно до розрахунку вартості транспортного засобу, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Розрахунок), який у свою чергу ґрунтується на порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі - Порядок), автомобіль Audi Q7, 2014 року випуску, зареєстрований в органах Державтоінспекцїї 11.11.2014 року на ОСОБА_1 з об`ємом двигуна 2967 куб.см.
Разом з тим, відповідно до інформації щодо автомобілів середньоринкова вартість яких становить більше 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 автомобіль, що належить позивачу є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році та застосовується як ідентичний транспортний засіб за аналогом до Audi Q7 2014 року випуску, об`ємом двигуна 3,0 л., паливо: D - бензин.
При цьому, на думку суду, Мінекономіки заокруглює до найближчого основного розряду об`єм циліндрів двигуна, якщо інше не передбачено Розрахунком.
Як вірно враховано судом, до Розрахунку, розміщеного на офіційному веб- сайті Мінекономіки включені також й автомобілі із значенням об`єму двигуна не округленому до найбільшого цілого значення, зокрема 3,5 л, 4,2 л, 4,4 л, 4,8 л., тобто, Мінекономіки заокруглює до найближчого «основного», а не «цілого» розряду об`єм циліндрів двигуна, якщо Розрахунком не передбачений той чи інший об`єм циліндрів двигуна.
Враховуючи наведене, в спірному випадку «основним» розрядом для автомобіля із об`ємом двигуна 2967 см3. є 3,0 літр, а « 0» після коми означає, що число заокруглено до десятих (нуль десятих).
Разом з тим, згідно підпункту 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України фізичні особи-платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об`єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування, перехід права власності на об`єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Судом встановлено, що згідно службової записки начальника організаційно-розпорядчого управління направленої на адресу начальника управління супроводження судових справ відповідно до даних автоматизованої системи управління документами ДПС України, упродовж 2016 року до Головного управління ДПС у Тернопільській області не надходило жодної заяви від ОСОБА_1 для проведення звірки розрахунку щодо показників, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля Audi Q7 2014 року випуску.
Доказів проведення звірки розрахунку учасниками справи суду не надано.
Разом з тим, згідно п. 3 Порядку середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін, де окрім ціни нового транспортного засобу, коефіцієнту коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації береться до уваги коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу. Колегія суддів погоджується з висновком суду, що контролюючий орган при розрахунку грошового зобов`язання згідно ст.267 ПК України керується або нормативним середньорічним пробігом (відповідно до Порядку це 27000 км за 1 рік) або пробігом, який підтверджується оригіналом документа, що впливає на середньоринкову вартість легкового автомобіля (сервісна книжка, акт виконаних робіт). При цьому, береться до уваги пробіг станом до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду.
Це пояснюється тим, що згідно п.13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 Мінеконорозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5-ти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить 750 мінімальних заробітних плат, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем правомірно винесено оскаржуване в даній справі податкове повідомлення- рішення.
Отже, враховуючи викладені вище обставини справи, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги позивача.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі №819/1339/16 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш