Ухвала
Іменем України
 
22 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 727/2274/21
провадження № 61-20223ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 листопада 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи – приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук Віталіни Григорівни, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , за участю третьої особи – приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В. Г., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позов мотивований тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилася спадщина.
Зазначав, що він є спадкоємцем майна померлого та ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою оформлення своїх спадкових прав звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В. Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але постановою нотаріуса від 10 лютого 2021 року у видачі свідоцтва йому було відмовлено з підстав пропуску строку для прийняття спадщини.
Посилався на наявність поважних причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зокрема вказував, що він з 27 листопада 2018 року до 26 січня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях та під час проходження військової служби йому було діагнозтовано емоційно-нестійкий розлад особистості, помірно виражені хворобливі прояви та ауто-агресивну поведінку. У зв`язку з цим діагнозом ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в періоди: з 03 до 17 жовтня 2018 року у військові частині НОМЕР_1 , з 22 лютого до 11 березня 2019 року в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні, з 14 березня до 24 квітня 2019 року в Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 16 квітня 2019 року № 198/3.
Позивач зазначав, що після повернення із зони антитерористичної операції він постійно перебував у стані психоемоційного напруження, страждав депресією, боявся виходити з дому та спілкуватися з незнайомими людьми, а також постійно приймав заспокійливі препарати. Відновитися від психічних розладів зміг на початку 2021 року, тоді і звернувся до нотаріуса.
Вважав, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому просив суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 тривалістю один місяць. 
Рішенням від 30 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівців задовольнив позов. Визначив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном один місяць з дня набрання рішенням законної сили.
Постановою від 15 листопада 2021 року Чернівецький апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Никифорак В. М., задовольнив.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 серпня 2021 року скасував.
У задоволенні позову відмовив.
У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у грудні 2021 року,  ОСОБА_1 просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 листопада 2021 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставами касаційного оскарження  ОСОБА_1 зазначає неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо статті 1272 ЦК України,викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі                                      № 6-1320цс17. 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .
Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 04 червня 2019 року, який розрахований відповідно до вимог статті 1270 ЦК України.
10 лютого 2021 року з метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В. Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.
Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В. Г. від 10 лютого 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва.
15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 вказує на те, що він з 27 листопада 2018 року до 26 січня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. Під час проходження військової служби йому було діагностовано емоційно-нестійкий розлад особистості, помірно виражені хворобливі прояви та ауто-агресивну поведінку. У зв`язку з цим діагнозом ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в періоди: з 03 до 17 жовтня 2018 року у військові частині НОМЕР_1 , з 22 лютого до 11 березня 2019 року в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні, з 14 березня до 24 квітня 2019 року в Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 16 квітня 2019 року № 198/3.
Після повернення із зони антитерористичної операції він постійно перебував у стані психоемоційного напруження, страждав депресією, боявся виходити з дому та спілкуватися з незнайомими людьми, а також постійно приймав заспокійливі препарати. Відновитися від психічних розладів зміг на початку 2021 року, тоді і звернувся до нотаріуса.
Останнім днем звернення до нотаріуса із заявою було 04 червня 2019 року, однак позивач обґрунтовуючи неможливість вчасного звернення вказував про перебування на лікуванні, однак доказів перебування на стаціонарному лікуванні в період з 04 грудня 2018 року до 04 червня 2019 року, що унеможливило б останньому звернутися із заявою про прийняття спадщини, із врахуванням наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про хворобу № 198/3 виданого Військовою лікарською комісією Західного регіону, позивачем не надано.
Із свідоцтва про хворобу № 198/3 виданого Військовою лікарською комісією Західного регіону від 16 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 перебував на обстеженні та лікуванні: в/ч НОМЕР_1 – з 03 до 17 жовтня 2018 року, Чернівецька обласна психіатрична лікарня – з 22 лютого до 11 березня 2019 року, ВМКЦ ЗР – з 14 березня до 24 квітня 2019 року.
Однак, як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, такі дані не підтверджують факту перебування на стаціонарному лікуванні позивача і його неможливості звернутися до нотаріуса із заявою в строк, який був відведений для прийняття спадщини.
Із дня смерті батька – ОСОБА_3 , тобто з 04 грудня 2018 року, позивачу, якому було достовірно відомо про смерть батька, жодним чином не вчинено будь-яких дій, спрямованих на отримання спадщини, яка залишилась після його смерті.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна в першу чергу, стосуватися періоду від моменті відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини.
Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.
Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що позивач з 24 квітня до 04 червня 2019 року (останнього дня для звернення із заявою про прийняття спадщини) перебував у стані психоемоційного напруження, мав депресію, боявся виходити з дому, приймав заспокійливі препарати, а також доказів стійкого психічного розладу позивача, або ж експертного висновку про неможливість усвідомлення ним своїх дій впродовж строку для прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша та шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з лікуванням охоплюють лише незначний період строку, відведеного на прийняття спадщини.
Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Зазначені позивачем обставини не перешкоджали останньому подати протягом шести місяців заяву про прийняття спадщини шляхом надіслання поштою такої заяви із нотаріальним засвідченням справжності її підпису.
Правовий механізм застосування частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та підстави визнання причин порушення строків поважними є сталим у судовій практиці.
На час звернення до нотаріальної контори стан здоров`я позивача не змінився, на лікуванні він не перебував, а тому відсутні підстави для висновку, що хвороба позивача була об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 172/888/18.
У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 496/3234/19 викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме, про те, що сам факт захворювання позивача не свідчить про те, що вона фізично не могла прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв`язку, чи не могла запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, із урахуванням зазначених норм матеріального права та релевантної судової практики, встановлених обставин і вимог, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки зазначені ОСОБА_1 доводи причин пропуску такого строку не є тією безумовною підставою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування статті 1272 ЦК України,викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, є безпідставними, оскільки в цій постанові викладений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, однак справи мають різні встановлені обставини.
Так, у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховний Суд України дійшов висновку, що не повідомлення спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Разом з тим у цій справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з лікуванням охоплюють лише незначний період строку, відведеного на прийняття спадщини, а тому у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.
Таким чином, постанова суду апеляційної інстанції не суперечить висновку Верховного Суду України, викладеному у зазначеній особою, яка подала касаційну скаргу, постанові.
Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для цієї справи та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.
Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
Зі змісту касаційної скарги та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, а Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржене, відсутні.
Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи – приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук Віталіни Григорівни, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська