Ухвала
 
20 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 2610/19183/2012
провадження № 61-20218 ск21 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Рибака М. А.            від 31 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., від 23 листопада 2021 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») на правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», так як відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Києвавід 25 червня 2012 року ПАТ «Сведбанк» замінено на                            ТОВ «Вердикт Фінанс». Посилалось на те, що 21 травня 2009 року рішенням Шевченківського районного суду міста Києвапозовні вимоги                      ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 13 999,00 дол. США задоволено. 16 липня 2020 року між                          ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором від 19 березня 2007 року, тому заявник просив замінити на нього стягувача ТОВ «Вердикт Фінанс».
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня           2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Замінено стягувача ТОВ «Вердикт Фінанс» на правонаступника                           ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні з виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києвавід 21 травня 2009 року у справі № 2-4804/09.
До Верховного Суду 10 грудня 2021 року  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просила їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судами попередніх інстанцій не було повно та всебічно досліджено усі обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 липня 2020 року між              ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 16-07/2020, відповідно до умов якого до              ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором від 19 березня 2007 року.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. 
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. 
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно встановив, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло всіх прав кредитора ТОВ «Вердикт Фінанс», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором від 19 березня 2007 року, у зв`язку з чим заявник набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 . 
За таких обставин, суди дійшли вірного висновку про задоволення заяви    ТОВ «Вердикт Капітал», замінивши стягувача ТОВ «Вердикт Фінанс» щодо боржника  ОСОБА_1 , оскільки звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Такі висновки відповідають правовій позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18), від 15 травня 2019 року у справі                           № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18), від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10 (провадження № 61-17987св20) і ця практика є незмінною.
Доводи касаційної скарги про відсутність доказів передання                                 ТОВ «Вердикт Фінанс» на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором, укладеним з боржником 19 березня 2007 року, спростовується змістом договору про відступлення права вимоги                    від 16 липня 2020 року, презумція правомірності якого передбачена статтею 204 ЦК України і заявником не спростована. 
Замінюючи стягувача у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій вірно виходили з того, що наступництво кредитора у матеріальних відносинах за чинним договором є підставою для заміни стягувача у справі.
При цьому, згідно з висновком Верховного Суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником.
Доводи касаційної скарги, які є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі і їм дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК Українита статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного судувід 23 листопада 2021 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара