ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 лютого 2022року
м. Київ
справа № 473/486/20
провадження № 51-5027км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,             
прокурора                                          ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції
засудженого                                      ОСОБА_6 ,
захисника                                          ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від  08 червня 2021 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 10 лютого  2021 року повернуто заяву засудженого  ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року за нововиявленими обставинами.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_6 оскаржив її у апеляційному порядку.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08 червня 2021 року ухвалу міськрайонного суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційних скаргах, які аналогічні за своїм змістом, засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , не погоджуються із вказаними ухвалами та просять їх скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. 
Зазначають, що судами першої та апеляційної інстанцій було порушено право засудженого на доступ до правосуддя, оскільки, повертаючи його заяву, суд першої інстанції безпідставно зазначив, що він не усунув недоліки, які вказано в ухвалі про залишення його заяви без руху.
Стверджують, що засудженим не було порушено строк подачі заяви за нововиявленими обставинами та суд порушив вимоги ст. 462 КПК України, надавши оцінку обставинам, на які посилався засуджений, визнавши їх не нововиявленими. Крім того, вказують, що ухвалу місцевого суду постановлено незаконним складом суду. 
Апеляційний суд, в свою чергу, в порушення ст. 419 КПК України не перевірив доводів засудженого та не дав їм належної оцінки.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечень на касаційні скарги не надходило.
У судовому засіданні засуджений і його захисник виступили у підтримку поданих ними скарг, а прокурор заперечував проти  задоволення касаційних скарг.
Історія справи
З матеріалів провадження слідує, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2021 року заяву засудженого ОСОБА_6 , про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами направлено до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, після скасування ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 березня 2020 року.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2021 року вказана заява залишена без руху та засудженому ОСОБА_6 надано десятиденний строк для усунення наявних в ній недоліків.
А саме, судом в ухвалі зазначено, що засудженим ОСОБА_6 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не дотримані вимоги п.4 ч. 2 ст. 462 та ч. 1 ст. 461 КПК України, а саме не зазначено нових обставин, які можуть вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та засудженому під час судового розгляду кримінального провадження. Також засудженим не наведено конкретних обставин, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин у кримінальній справі, які вплинули на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.
Крім того, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, засудженим ОСОБА_6 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначено некоректну вимогу, в частині скасування судом першої інстанції, якою є Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області, вироку Апеляційного суду від 21 червня 2004 року, з направленням кримінальної справи в суд першої інстанції для її перегляду в повному обсязі.
09 лютого 2021 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла нова редакція заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року відносно нього за нововиявленими обставинами, згідно якої недоліки, зазначені в ухвалі Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2021 року, усунуто не було.
Не погоджуючись з рішенням місцевого суду засуджений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати.
Апеляційний суд ухвалою від 08 червня 2021 року залишив скаргу засудженого без задоволення, а рішення суду першої інстанції без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 460 КПК України учасники судового провадження  мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими  або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2021 року заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року за нововиявленими обставинами відносно нього було залишено без руху та було надано строк для усунення недоліків заяви. 
Засуджений подав заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з усуненням недоліків.
Суд першої інстанції, перевіривши подану  засудженим заяву, в ухвалі від 10 лютого 2021 року визнав її такою, що не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу та повернув заяву з усіма доданими до неї матеріалами, керуючись ч. 3 ст. 464, ч. 3 ст. 429 КПК України, оскільки ним не була виконана ухвала Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2021 року.
Апеляційний суд скаргу ОСОБА_6 на наведене вище судове рішення залишив без задоволення, а судове рішення – без зміни, підтвердивши правильність ухвали  від 10 лютого 2021 року про повернення заяви про перегляд вироку щодо ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами.
При цьому у змісті ухвал судів як першої, так і апеляційної інстанцій зазначається, що факти, викладені у заяві ОСОБА_6 , на які він посилається як на нововиявлені обставини, були предметом дослідження Апеляційним судом Миколаївської області при постановлені щодо нього вироку і є по суті доводами незгоди засудженого із вироком суду, а також як не визнання його вини за епізодами злочинів щодо ОСОБА_8 , так і в частині кваліфікації його дій за епізодами злочинів щодо ОСОБА_9 . З огляду на це суди обох інстанцій констатували, що викладені у заяві ОСОБА_6 обставини не можна розцінити як нововиявлені.
Наведене свідчить, що судові рішення судів обох інстанцій підлягають скасуванню на підставі п. 1 ч.1, ч. 2 ст. 438 КПК України.
Так, відповідно до частин 2, 3 ст. 464 КПК України не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами. До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена згідно із вимогами, передбаченими статтею 462 КПК України, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, а саме заява повертається особі, яка ї подала. 
В свою чергу, ст. 462 КПК України містить перелік вимог до такої заяви, як щодо її форми, так і її змісту, в тому числі – вимогу щодо обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин (п. 5 ч. 2).
Таким чином, рішення про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими  або виключними обставинами ухвалюється у разі невідповідності форми такої заяви вимогам кримінального процесуального закону, та відсутності у її змісті обґрунтування про ті обставини, які заявник вважає нововиявленими або виключними.
Натомість міськрайонний суд, розглядаючи заяву ОСОБА_6 , констатував не її невідповідність формальним та змістовним вимогам закону, а визнав, що наведені у ній обставини не можна розцінити як нововиявлені, а також те, що вони вже були предметом розгляду при постановлені вироку щодо нього. 
Отже, суд першої інстанції фактично здійснив розгляд суті заяви ОСОБА_6 ,  що обумовлювало прийняття одного із видів судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 467 КПК України, проте всупереч наведеному прийняв рішення про повернення заяви особі, яка її подала, що не відповідає змісту проведеного розгляду.
В свою чергу, така невідповідність виду судового рішення суду першої інстанції її змісту також залишилася поза увагою апеляційного суду, який, розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_6 , визнав, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не виявлено, та залишив ухвалу суду першої інстанції без зміни.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, а в подальшому і апеляційний суд, хоча і виклали зміст доводів заяви засудженого про невизнання ним вини у вчиненні епізодів злочинів щодо ОСОБА_8 , вказали про порушення засудженим строку подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому,  не враховали положення п. 4 ст. 461 КПК України, відповідно до якого у разі наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до  ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення і призначає новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону ( ч. 1 п.1, ч. 2 ст. 438 КПК України).
Судові рішення постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
З урахуванням викладеного, касаційні скарги засудженого і його захисника підлягають частковому задоволенню, а судові рішення – скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого належить урахувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433,434,436 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого  2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 08 червня 2021 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Постанова оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                 ОСОБА_3