УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/3408/21 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л. 
Категорія 76 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року 
       Житомирський апеляційний суд у складі:
                головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю,
з участю секретаря 
судового засідання         Гарбузюк Ю.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі  цивільну справу №286/3408/21 за позовом ОСОБА_1 до природного заповідника «Древлянський» про стягнення частини недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Гришковець А.Л. у м. Овруч,
в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом, в якому просив, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі в сумі 9224,92 грн., частину недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року в сумі 8383,83 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., витрати на правничу допомогу та судовий збір. 
Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року провадження по справі за його позовом в частині вимог про стягнення з природного заповідника «Древлянський» на користь позивача частини недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року закрите на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушені норми процесуального права, неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи,що призвело до ухвалення незаконного рішення. Приймаючи рішення про закриття провадження по справі в цій частині , суд виходив із того, що вже було винесено та набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав. 
Вважає, що подання ним позову про стягнення з відповідача недоотриманої частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу при тих обставинах, які були встановлені рішенням Житомирського апеляційного суду від 14.09.2021 при розгляді апеляційної скарги на рішення Овруцького районного є законними та обґрунтованими, бо змінилися підстави для пред`явлення позову.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні позивач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали і дали пояснення, які відповідають їх змісту.
Представники відповідача не визнали апеляційну скаргу, просили відмовити в її задоволенні, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції від 16.12.2021 відповідає вимогам закону. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у справі № 284/398/20, вже було винесено та набрало законної сили рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
За положеннями п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
З аналізу вказаної статті випливає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Отже, для застосування вказаної підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову.
Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстави закривати провадження у справі.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову – це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
При визначенні підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Судом встановлено, що у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до природного заповідника «Древлянський» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Так, рішенням Овруцького районного суду від 17 червня 2021 року у справі №284/398/20 ОСОБА_1 було поновлено на посаді заступника директора головного природознавця природного заповідника «Древлянський» з 26.05.2020 та стягнуто з відповідача на його користь оплату за час вимушеного прогулу в сумі 82852 гри.77 коп. за період з 26.05.2020 по 17.06.2021, моральну шкоду в розмірі 2240 грн., судовий збір в сумі 125 грн. 53 коп. та 2510 грн. 12 коп. в дохід держави.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року вказане рішення Овруцького районного суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі було залишено в силі. В частині стягнення з природного заповідника «Древлянський» на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу рішення було змінено та збільшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 82 852, 77 грн. до 96 240, 69 грн. за період з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року (а.с.8 зв.-16).
Постанова апеляційного суду свідчить, що рішення ухвалено у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав,.
Разом з тим, звертаючись до суду у жовтні 2021 року до природного заповідника «Древлянський» про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі в сумі 9224,92 грн., недоотриманого

середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року в сумі 8383,83 грн., а також стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн., витрат на правничу допомогу та судовий збір, позивач обґрунтовує свої вимоги тими ж підставами, що і у справі № 284/398/20.
Таким чином вимоги вказаного позову (саме в частині вимог про стягнення з відповідача – природного заповідника «Древлянський» на користь позивача недоотриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 травня 2020 року по 17 червня 2021 року) стосуються спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Посилання апелянта на те, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, спростовуються матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги фактично не спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 16 грудня 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                Судді

Повний текст постанови складений: 23 лютого 2022 року.