ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2022 року                                                                                      Справа № 918/486/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Василишин А.Р. 

секретар судового засідання Пацьола О.О.
за участю представників сторін:
позивача: представник не з`явився 
відповідача: Процун О.І. (самопредставництво)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08 листопада 2021 року у справі №918/486/21 (повний текст складено 11 листопада 2021 року, суддя Політика Н.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"
про стягнення заборгованості в сумі 2 946 370 грн. 98 коп.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 08 листопада 2021 року у справі №918/486/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості. Присуджено до стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код ЄДРПОУ 24584661) в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська обл., м. Вараш, код ЄДРПОУ 05425046) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" (03058, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 8, код ЄДРПОУ 37174326) 115 950 (сто п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн 33 коп. - інфляційних втрат, 30 049 (тридцять тисяч сорок дев`ять) грн 41 коп. - три відсотки річних, 2 190 (дві тисячі сто дев`яносто) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору та 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. - витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням у частині стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 08 листопада 2021 року у справі №918/486/21 у частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 17000 грн. та ухвалити у цій частині нове рішення, яким присудити до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.
Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що вартість послуги з складання позовної заяви у розмірі 6 000 грн є ціною значно завищеною і такою, яка не відповідає критерію співмірності, навіть з врахуванням тієї обставини, що мінімальна заробітна плата в Україні на даний момент становить 6 000 грн. 
На переконання апелянта, судом не було прийнято до уваги аргументи відповідача щодо того, що у акті № 2 приймання-передачі наданих послуг від 03 вересня 2021 року вказано, що вартість участі представника позивача у судовому засіданні вартує 2 500 грн. У акті № 3 приймання - передачі наданих послуг від 20 жовтня 2021 року зазначено про те, що участь у судових засіданнях 06 вересня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 11 жовтня 2021 року вартує 7 500 грн.  Представник апелянта вказує, що судові засідання у справі тривали незначну кількість часу. Так 29 липня 2021 року на судовому засіданні представник відповідача не був присутній з причини того, що подано заяву про відкладення підготовчого судового засідання, оскільки ще не сплинув строк для подання відзиву на позовну заяву. Як наслідок, у відповідача відсутня інформація щодо тривалості судового засідання, та, на думку апелянта, об`єктивно можна припустити, що воно тривало не значну частину часу. 06 вересня 2021 року представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою представника відповідача. Як наслідок, у відповідача відсутня інформація щодо тривалості судового засідання, та об`єктивно можна припустити, що воно тривало незначний час. 20 вересня 2021 року засідання почалося о 10.38 та закінчилося о 10.50, після чого суддя вийшов у нарадчу кімнату. Після чого засідання розпочалося о 11.02 та закінчилося о 11 годині 04 хвилини. Тобто, загалом у судовому засіданні представник позивача перебував 26 хвилин. 11 жовтня 2021 року судове засідання розпочалося о 12 годині 10 хвилин та тривало до 12 години 39 хвилин, оголошено перерву до 14 години 00 хвилин. О 14 годин 00 хвилин розпочалося засідання, яке завершилося о 14 годині 10 хвилин. Тобто, загалом у судовому засіданні представник позивача перебував 40 хвилин. Поза межами розумного сумніву знаходиться твердження, що судове засідання, яке проходило у режимі ВКЗ, під час якого не відбувався розгляд справи, відкладено його розгляд - не може вартувати 2 500 тисячі гривень. І вказаний розмір оплати об`єктивно завищений і для судового засідання у якому відбувався розгляд. З врахуванням вказаного вартість участі у судовому засіданні у режимі ВКЗ у розмірі 2 500 грн є значно завищеною і не підлягає покладанню на відповідача у повному обсязі.
Апелянт вважає, що судом також не взято до уваги акт від 20 листопада 2021 року, за змістом якого відповідь на відзив вартує 3 000 гривень. Даний документ (без додатків) розміщений на 1 аркуші паперу (неповних 2 сторінки). Об`єктивно вартість даного документу, яка повинна стати судовими витратами, які покладаються на відповідача, не може вартувати таку суму. Так як його зміст, у тому числі, не відповідає принципу необхідності. Не взято до уваги те, що у акті від 20 листопада 2021 року зазначено про те, що вартість 3 заяв про зменшення позовних вимог вартує 3 000 гривень. Однакові документи, які об`єктивно відрізняються лише у частині сум здійсненої оплати суми основного боргу, не можуть вартувати однакову кількість грошей.
При розгляді апеляційної скарги скаржник просить також врахувати, те, що про нескладність даної справи свідчить Наказ № 622 від 21 грудня 2018 року Державної судової адміністрації України "Про затвердження Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ". У додатку 2 даного наказу встановлено коефіцієнти складності справ за категоріями. Є передумови стверджувати, що даний спір відноситься до коду 211010000, якому призначено коефіцієнт складності "18". Діапазон коефіцієнтів складності у рамках господарського судочинства у суді І інстанції становить від 33 до 3. При цьому меншим за коефіцієнт "18" є коефіцієнт складності "3", який встановлено для справ наказного провадження, де основною ознакою є відсутність спору. У даній справі є усі підстави стверджувати, що у ній відсутній спір, адже відповідач визнавав заборгованість, яка виникла у рамках договору, а нараховані інфляційні та 3% річних є супутніми вимогами. Визнання факту прострочення зобов`язання з оплати основного боргу свідчить про об`єктивне зниження складності даної судової справи, якій і так визначено найменший коефіцієнт складності, так як у справі фактично відсутній спір. Дане однозначно свідчить про незначну складність даної справи, що прямо впливає на суму правової допомоги, яка підлягає стягненню з іншої сторони.
Листом №918/486/21/7881/21 від 06 грудня 2021 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Рівненської області.
03 грудня 2021 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №918/486/21.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 грудня 2021 року у справі №918/486/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08 листопада 2021 року у справі №918/486/21 та призначено дату судового засідання на 12 січня 2022 року.
12 січня 2022 року від позивача – ТОВ "ДКП Україна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. При цьому, заявник просить поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що строк був пропущений з поважних причин через перебування представника позивача у щорічній відпустці поза межами України, що унеможливило своєчасне подання відзиву на апеляційну скаргу.
Протокольною ухвалою від 12 січня 2022 року позивачу було поновлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції у відповідності до статті 197 ГПК України, було заслухано представника відповідача, яка повністю підтримала вимоги і доводи викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 08 листопада 2021 року у справі №918/486/21 переглядається лише в оскаржуваній частині, а саме щодо судових витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині - залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" про стягнення заборгованості в сумі 2946370 грн 98 коп., з яких: 2800009 грн 60 коп. - основний борг, 115590 грн 33 коп. - інфляційні втрати та 30411 грн 05 коп. - три відсотки річних.
Також позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно якого позивач вказує, що поніс і очікує понести витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору за подання даного позову в розмірі 44195 грн 47 коп., за відправку позовної заяви сторонам по справі та до суду в розмірі 200 грн 00 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн 00 коп.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29 липня 2021 року.
27 липня 2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 27 липня 2021 року про зменшення розміру позовних вимог з додатками.
28 липня 2021 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання від 28 липня 2021 року № 13218/001-юр про відкладення підготовчого засідання з додатками.
Ухвалою місцевого суду від 29 липня 2021 року підготовче засідання відкладено на 06 вересня 2021 року.
29 липня 2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 29 липня 2021 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою суду від 29 липня 2021 року заяву представника позивача від 29 липня 2021 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
02 серпня 2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 30 липня 2021 року про зменшення розміру позовних вимог з додатками. Згідно зазначеної заяви представник позивача просив стягнути з Підприємства в особі Відокремленого підрозділу основний борг в сумі 2 172 733 грн 60 коп. Решту позовних вимог представник позивача просить залишити без змін.
02 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками.
03 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 30 липня 2021 року №13371/001-юр про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з додатками.
16 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 12.08.2021 р. № 14175/001-юр з додатками.
20 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 18.08.2021 р. № 14489/001-юр з додатками.
27 серпня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 26.08.2021 р. № 14794/001-юр з додатками.
02 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 30.08.2021 р. № 15128/001-юр з додатками.
06 вересня 2021 року від представника Товариства на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив від 06 вересня 2021 року з додатками та заява від 05 вересня 2021 року про зменшення розміру позовних вимог з додатками. Крім того, представник позивача зазначив, що на даний момент останній надає документи, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 грн 00 коп., одна в подальшому розмір витрат може збільшитись. Зокрема представником позивача додано документи, що підтверджують обсяг наданої правової допомоги у даній справі, а саме: копію договору про надання правової допомоги №01-06/1 від 01 червня 2021 року, копію додатку №1 до договору про надання правової допомоги №01-06/1 від 01 червня 2021 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 17 червня 2021 року, копію рахунку-фактури №1-170621 від 17 червня 2021 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 03 вересня 2021 року, копію рахунку-фактури №1-030921 від 03 вересня 2021 року. Згідно заяви від 05 вересня 2021 року про зменшення розміру позовних вимог представник позивача просив стягнути з відповідача в особі Відокремленого підрозділу основний борг в сумі 1 032 733 грн 60 коп., три відсотки річних в сумі 30 049 грн 41 коп. та інфляційні втрати в сумі 115 950 грн 33 коп. До заяви від 05 вересня 2021 року про зменшення розміру позовних вимог представником позивача додано розрахунок штрафних санкцій.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 вересня 2021 року строк підготовчого провадження у даній справі продовжено на 30 днів до 10 жовтня 2021 року включно, а підготовче засідання відкладено на 20 вересня 2021 року.
07 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 03.09.2021 р. № 15487/001-юр з додатками.
08 вересня 2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 08.09.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
14 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 10 вересня 2021 року №15901/001-юр про надання доказів оплати, до якої додано платіжне доручення про сплату спірної заборгованості в розмірі 100 000 грн 00 коп.
17 вересня 2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшла заява від 10 вересня 2021 року №15901/001-юр про надання доказів оплати, до якої додано платіжне доручення про сплату спірної заборгованості в розмірі 50000 грн 00 коп.
17 вересня 2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 17 вересня 2021 року про зменшення розміру позовних вимог з додатками.
Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року підготовче провадження у даній справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 11 жовтня 2021 року. Одночасно вказаною ухвалою у залученні до участі у даній справі Північно-східного офісу Держаудитслужби в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, судом відмовлено.
27 вересня 2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 27.09.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У судовому засіданні 11 жовтня 2021 року оголошувалась перерву до 08 листопада 2021 року.
11 жовтня 2021 року від представника відповідача в особі Відокремленого підрозділу на адресу суду надійшла заява від 07.10.2021 р. № 17701/001-юр з додатками, в якій останній зазначив, що відповідачем оплачено частину основного боргу, який є предметом позовних вимог, а саме: 20 вересня 2021 року сплачено 196 366 грн 80 коп., 01 жовтня 2021 року - 100 000 грн 00 коп. та 06 жовтня 2021 року - 100 000 грн 00 коп. 
18 жовтня 2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшла заява від 18.10.2021 р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
03 листопада 2021 року від представника відповідача надійшла заява від 01 листопада 2021 року №19070/001-юр з додатками про чергову оплату основного боргу.
05 листопада 2021 року від представника позивача на електронну адресу суду надійшли додаткові пояснення від 05 листопада 2021 року з додатками, в яких останній зазначив, що відповідачем в повному обсязі сплачено залишок основної заборгованості, а відтак станом на дату подання додаткових пояснень, предмет спору в цій частині відсутній. Також представник позивача зазначив, що 06 вересня 2021 року останнім надано суду документи, що підтверджують обсяг наданої правової допомоги. Також представник позивача додає копії платіжних доручень, що підтверджують оплату наданих послуг в розмірі 11 000 грн 00 коп. Крім того, представник позивача додатково надав акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 20 жовтня 2021 року та рахунок-фактуру №1-201021, що підтверджують надання послуг на суму 16500 грн 00 коп. Як зазначив представник позивача, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку поніс позивач, станом на 05 листопада 2021 року становив 27500 грн 00 коп.
У судовому засіданні 08 листопада 2021 року оголошувалася перерва до 08 листопада 2021 року до 14:00 год.
08 листопада 2021 року від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу від 08 листопада 2021 року №19518/001-юр, в якій останній просив зменшити витрати до розміру 2000 грн 00 коп. Доводи заперечень є аналогічними тим, що викладені у апеляційній скарзі. 
Дослідивши докази, які надані позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши обставини справи та клопотання відповідача про зменшення таких витрат, місцевий господарський суд прийшов до висновку про зменшення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 17000 грн., з чим погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частини першої статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Позивачем було подано докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат до закінчення судових дебатів.
Згідно частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України    визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до    статті 59 Конституції України    встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.
Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.
У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДКП Україна" (далі - Клієнт) та адвокатом Кониховим Олегом Олександровичем (далі - Виконавець, Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №01-06/1, предметом якого є:
1.1. Виконавець зобов`язується надавати правову допомогу Клієнту при вирішенні його справ у судових, правоохоронних та інших державних органах і установах, а також у правовідносинах із фізичними та юридичними особами, зокрема консультувати Клієнта із правових питань, що виникають в галузі цивільного, адміністративного, кримінального, господарського та інших галузей права, подавати від імені Клієнта клопотання, скарги, зауваження на протоколи судових засідань (слідчих дій), позови, а також складати інші процесуальні документи в його інтересах, здійснювати процесуальне представництво Клієнта як позивача, відповідача і третьої особи у цивільному, адміністративному, кримінальному, господарському процесах, підписувати документи, в т.ч. позовні заяви від імені позивача..
1.2. Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу у стягненні заборгованості за Договором поставки від 07 жовтня 2020 року №53-122-01-20-1006, в т.ч. у судовому порядку.
1.3. Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується здійснювати в інтересах Клієнта такі дії:
Складення, підписання та подання від імені Клієнта документів, заяв по суті справи, заяв з процесуальних питань, в тому числі, але не виключно адвокатських запитів, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заперечень, заяв та клопотань, пов`язаних з наданням правової допомоги визначеної у п. 1.1, 1.2. даного Договору.
Вивчення та правовий аналіз документів, напрацювання правової позиції, надання юридичних консультацій (усних та письмових), проведення зустрічей з Клієнтом, аналіз судової практики.
Представництво інтересів Клієнта в організаціях, установах, підприємствах усіх форм власності та судах всіх юрисдикцій та інстанцій, з усіма правами, які надані Клієнту, як стороні по справі, пов`язаної зі зверненням Клієнта до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська атомна електрична станція" для стягнення заборгованості.
1.4. Вартість послуг адвоката визначається в окремому додатку до цього Договору.
Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом 12 місяців (п. 5.1. Договору).
Клієнтом та Адвокатом погоджено вартість послуг, що є Додатком №1 до Договору, відповідно до якого:
- усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз документів становить 1500 грн 00 коп.;
- вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів становить 500 грн за 1 год.;
- складання позовної заяви становить 6 000 грн 00 коп.;
- складання процесуального документу (заяви, клопотання) становить 3 000 грн 00 коп.;
- участь у судовому засіданні становить 2 500 грн 00 коп.
Згідно Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 17 червня 2021 року Виконавцем надано, а Клієнтом прийнято такі послуги:
- усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз договору поставки;
- вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів становить - 2 год.;
- складання позовної заяви.
В пункті 2 вказаного акту зазначено, що вартість наданих послуг складає 8 500 грн 00 коп. без ПДВ.
Виконавцем складено рахунок-фактуру від 17 червня 2021 року № 1-170621 про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги №01-06/1 від 01 червня 2021 року на суму 8500 грн.
Позивачем оплачено рахунок-фактуру Виконавця від 17 червня 2021 року №1-170621, що підтверджується платіжними дорученнями від 22 червня 2021 року №26 на суму 6000 грн 00 коп. та від 28 жовтня 2021 року №115 на суму 2500 грн 00 коп.
Згідно Акту №2 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 03 вересня 2021 року Виконавцем надано, а Клієнтом прийнято такі послуги:
- участь у судовому засіданні 29 липня 2021 року
В пункті 2 вказаного акту зазначено, що вартість наданих послуг складає 2 500 грн 00 коп. без ПДВ.
Виконавцем складено рахунок-фактуру від 03 вересня 2021 року № 1-030921 про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги № 01-06/1 від 01 червня 2021 року на суму 2500 грн.
Позивачем оплачено рахунок-фактуру Виконавця від 03 вересня 2021 року №1-030921, що підтверджується платіжним дорученням від 28 жовтня 2021 року №116 на суму 2500 грн 00 коп.
Згідно Акту №3 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 20 жовтня 2021 року Виконавцем надано, а Клієнтом прийнято такі послуги:
- участь у судових засіданнях 11 жовтня 2021 року, 20 вересня 2021 року, 06 вересня 2021 року - 7500 грн 00 коп.;
- підготовка відповіді на відзив - 3 000 грн 00 коп.;
- підготовка заяви про зменшення позовних вимог у кількості 3 шт.*1 000 грн 00 коп. =3 000 грн 00 коп.;
- підготовка заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 3 шт.*1 000 грн 00 коп.=3 000 грн 00 коп.
В пункті 7 вказаного акту зазначено, що вартість наданих послуг складає 16500 грн 00 коп. без ПДВ.
Виконавцем складено рахунок-фактуру від 20 жовтня 2021 року № 1-201021 про оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги № 01-06/1 від 01 червня 2021 року на суму 16500 грн.
В поясненнях від 05 листопада 2021 року представник позивача зазначив, що Акт №3 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 20 жовтня 2021 року Клієнтом ще не оплачено.
Таким чином, з досліджено колегією суддів вбачається, що позивачем було надано суду першої інстанції докази про надання правничої допомоги в суді на загальну суму - 27500 грн 00 коп.
Правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 01 червня 2021 року № 01-06/1 надавав Клієнту адвокат Конихов Олег Олександрович.
Доказом того, що Конихов Олег Олександрович є адвокатом, свідчить свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18 лютого 2021 року №9812/10.
Також до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1123463 від 08 червня 2021 року, виданий адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність, на адвоката Конихова Олега Олександровича.
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог вказаної частини суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Проте слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат", у зв`язку з чим суд зазначає таке.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Проте у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Відтак, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5, 6, 7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись вказаними нормами, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18, від 24 жовтня 2019 року у справі №905/1795/18, від 17 вересня 2020 року у справі №904/3583/19.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вірно зазначено місцевим господарським судом, викладені в детальному описі робіт та в акті приймання-передачі наданих послуг деякі послуги, а саме: усна консультація з вивченням документів та правовий аналіз договору поставки (вартістю 1500 грн 00 коп.), вивчення останніх рішень/судової практики з аналогічних спорів (вартістю 1000 грн 00 коп. (витрачено 2 год. (500 грн. за 1 год.) охоплюється пунктом складання позовної заяви. Із позовної заяви також не встановлено посилань позивача на актуальну судову практику у спірних правовідносинах.
Не приймаються до уваги доводи апелянта щодо необгрунтовано розміру судових витрат позивача, які ним сплачено адвокату за участь у судових засіданнях, оскільки такі твердження апелянта грунтуються на припущеннях. Представник відповідача, будучи відсутнім у судових засіданнях, не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи, отримати копію звукозапису судового засідання та дослідити тривалість судового засідання та виконаної адвокатом роботи. Доводити невідповідність обсягів витраченого часу покладається саме на відповідача.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, судами враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, її важливості для позивача, керуючись критеріями, що визначені частинами 5, 6, 7, 9 статті 129 ГПК України, Господарський суд Рівненської області дійшов правильного висновку про те, що документально підтвердженими, справедливими, розумними та співмірними є витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн 00 коп.
Відповідно до частини п`ятої статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.
Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Представник відповідача просив зменшити розмір витрат на правову допомогу.
Враховуючи, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд обгрунтовано скористався своїми дискерційними повноваженнями та зменшив заявлену до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу до 17 000 грн 00 коп.
Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає до уваги посилання скаржника у апеляційній скарзі на те, що місцевим господарським судом ухвалено рішення в частині судових витрат без урахування пропорційності та співмірності заявлених витрат на правничу допомогу пов`язану із розглядом господарської справи та вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції було враховано пояснення відповідача та частково задоволено заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
Обставини, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.
Також, апеляційним судом враховуються положення пункт 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною у залежності від характеру рішення.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду викладених у рішенні, яке відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені статтею 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276,281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                              
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом". від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 08 листопада 2021 року у справі №918/486/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Рівненської області від 08 листопада 2021 року у справі №918/486/21 в частині витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №918/486/21 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "17" січня 2022 р.

Головуючий  суддя                                                                      Бучинська Г.Б. 

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.