ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2022 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №523/195/14-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/813/294/22 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря - Кузьмук А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Малиновського О.М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та ухвалених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У січні 2014 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «Одеська цукрова компанія» (далі - ЗАТ «ОЦК»), житлово-експлуатаційного відділу акціонерного товариства «Інтерраф», правонаступником якого є дочірнє підприємство «Інтерраф» (далі - ДП «Інтерраф») про вселення та зобов`язання зареєструвати за місцем проживання, в якому просили:
- скасувати рішення спільного засідання профкому та адміністрації ЗАТ «ОЦК» від 02 березня 2006 року в частині виділення та закріплення за ОСОБА_3 кімнати АДРЕСА_1 ;
- скасувати рішення від 12 вересня 2007 року, протокол № 66 спільного засідання профкому та адміністрації ЗАТ «ОЦК» в частині питання підтвердження рішення профкому від 02 березня 2006 року, та протокол №1 про закріплення за ОСОБА_3 зазначеної кімнати.
Крім того, позивачі просили зобов`язати ДП «Інтерраф» видати їм ордер на вказану вище кімнату та не перешкоджати у користуванні нею, а також зобов`язати зареєструвати їх місце проживання в спірній кімнаті (т.1а.с.3-4).
Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2014 року у позові відмовлено (т.1а.с.23-24). 
Рішення суду мотивовано тим, що заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року задоволено позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 , третя особа: ЗАТ «Одеська цукрова компанія» про визнання відповідача такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 (т.1а.с.38).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1а.с.79-81).

Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, клопотання про поновлення строку та ухвалених судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
10травня 2017 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про перегляд рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами на підставі п.3ч.2ст.361 ЦПК України 2004 року та клопотанням про поновлення строку на подачу вказаної заяви.
Заява про перегляд обґрунтована тим, що підставою для відмови у задоволенні їх позову стало заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року у цивільній справі № 2-2973/10, яким задоволено позов ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнння її такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 . Проте, ухвалою цього ж суду від 02 березня 2010 року заочне рішення було скасоване, справу призначено до судового розгляду. В подальшому, ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси цього від 29 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 залишено без розгляду. 
Клопотання про поновлення строку мотивовано тим, що копії наведених вище ухвал суду першої інстанції від 02 березня та 29 грудня 2010 року вони не отримували; про скасування місцевим судом 02 березня 2010 року заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року вони дізналися тільки після отримання листа із Суворовського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2017 року, що суд першої інстанції до вказаної дати на їх неодноразові звернення про надання інформації щодо заочного рішення такої інформації не надавав (т.1а.с.85-86,87-88).
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 18 травня 2017 року у відкритті провадження за заявою про перегляд рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами відмовлено (т.1а.с.90).
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року ухвала суду першої інстанції від 18 травня 2017 року скасована, справа направлена на новий розгляд (т.1а.с.175-176).
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 01 грудня 2017 року у відкритті провадження за заявою позивачів про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено (т.1а.с.181).
Постановою апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року вказана ухвала суду залишена без змін (т.1а.с.147-148).
Постановою Верховного Суду від 20 січня 2021 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, справа направлена до суду першої інстанції для розгляду.
Скасовуючи судові рішення касаційний суд зазначив, що суди помилково застосували присічний строк, встановлений абзацом другим ч.1ст.362 ЦПК України 2004 року, до заяви, поданої на підставі п.3ч.2 ст.361 ЦПК України 2004 року, оскільки наслідки спливу такого строку застосовуються лише до заяв, поданих на підставі п.1 ч.2 ст.361 цього Кодексу.
Крім того, звернув увагу на те, що пропуск строку, встановлений абзацом першим ч.1ст.362 ЦПК України 2004 року, за відсутності поважних причин для його поновлення або відповідного клопотання, є підставою для залишення заяви про перегляд рішення без розгляду, а не для відмови у відкритті провадження.
При новому розгляді судам запропоновано надати правову оцінку доводам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про те, що про скасування заочного рішення вони дізналися 21 квітня 2017 року, та вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для поновлення процесуального строку (т.2 а.с.33-36).

Зміст  ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2021 року клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Заяву  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами залишено без розгляду (т.2а.с.57-58).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ігнорування вказівок Верховного Суду, просять скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Зокрема, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
-копія ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 29 грудня 2010 року про скасування заочного рішення цього ж суду від 03 грудня 2009 року їм не надсилалась, що про наявність вказаного судового рішення їм стало відомо з листа Суворовського районного суду м.Одеси від 21 квітня 2017 року;
-із заявою про перегляд рішення суду вони звернулися 10 травня 2017 року, в межах трирічного строку, встановленого ст.362 ЦПК України 2004 року, тобто з моменту, коли вони дізналася про наявність обставин, які є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами (т.2а.с.60-66).
Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.
Ухвалами Одеського апеляційного суду від 17 червня та 08 серпня 2021 року відповідно відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 09 листопада 2021 року (т.2а.с.80,91).
05 листопада 2021 року до апеляційного суду від представника позивачів адвоката Джуган Н.Б. надійшла заява про розгляд справи, призначеної на 09 листопада 2021 року, в режимі відеоконференції (т.2а.с.97-98).
Вказана заява апеляційним судом не вирішувалася у зв`язку з хворобою судді Колеснікова Г.Я. з 01 по 09 листопада 2022 року включно, визначена нова дата, час та місце судового засідання:15 лютого 2022 року, про що всі учасники судового процесу, в тому числі й представник позивачів ОСОБА_5 повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи, про проведення судового засідання 15 лютого 2022 року в режимі відеоконференції не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність (т.2а.с.104-108а).

Позиція апеляційного суду 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та витребуваної цивільної справи Суворовського районного суду м.Одеси №2-2973/10,перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції керувався ст.ст.361,362-1 ЦПК України 2004 року,ст.ст.126,127 ЦПК України та виходив з того, що ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 02 березня 2010 року була задоволена заява  ОСОБА_1  від 05 лютого 2010 року про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року, яким задоволено позов ОСОБА_4 ,  ОСОБА_3  до ОСОБА_1  про визнання її такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_1 . Після скасування заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року цивільній справі №2-4429/09 у 2010 році присвоєний новий номер, а саме №2-2973/10. 26 жовтня 2010 року до суду надійшли заперечення на позов ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та клопотання про зупинення провадження у справі №2-2973/10 від ОСОБА_1 від 20 жовтня 2010 року. В подальшому, 20 грудня 2010 року, вказаний відповідач надіслала до суду телеграму, в якій наполягала на розгляді її заперечень від 20 жовтня 2010 року у справі №2-2973/10.
Посилаючись на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявники з 2010 року були обізнані про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року і призначення справи №2-2973/10 до розгляду, а тому не визнав поважними доводи їх клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення, яке містило посилання на те, що вони дізнались про скасування заочного рішення суду лише у 2017 році.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Встановлені судом фактичні обставини справи 
У липні 2009 року ОСОБА_4 та  ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ЗАТ «Одеська цукрова компанія», про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею.
Позивачі, які проживали в кімнаті АДРЕСА_2 , обґрунтували свої вимоги тим, що працюють в ЗАТ «Одеська цукрова компанія»; що ОСОБА_3 було подано заяву до адміністрації товариства та його профкому заяву про виділення її родині кімнату № НОМЕР_1 , у гуртожитку в цьому ж будинку, у зв`язку із захворюванням її чоловіка ОСОБА_4 на туберкульоз. 
Зазначали, що спірна кімната, в якій з 1990 року не проживає і не зареєстрована відповідач ОСОБА_1 , опечатана житлово-експлуатаційним відділом «Інтерраф»; що рішенням профкому від 02 березня 2006 року їм передано вказану кімнату АДРЕСА_3 після оформлення документів про визнання втрати право користування нею ОСОБА_1 (т.2 а.с.112-119; а.с.1-8 витребуваної справи).
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 13 липня 2009 року відкрито провадження у справі за реєстраційним номером №2-4429/09 (т.2 а.с. 112; а.с.1 витребуваної справи).
Справа розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_1 .
Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року позов  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ЗАТ «Одеська цукрова компанія» задоволено. 
Визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловою площею кімнатою АДРЕСА_1 (т.1а.с.23-24).
05 лютого 2010 року  ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси 03 грудня 2009 року з тих підстав, що вона належним чином не була повідомлена про час та місце розгляду справи. 
Із змісту цієї заяви видно, що заявниця вказала, що цивільна справа, в якій вона є відповідачем, має реєстраційний номер, а саме №2-4429/09; що адресом для листування ОСОБА_1 вказала:  АДРЕСА_4  (т.2 а.с. 120-121; а.с.56-57 витребуваної справи). 
Заява ОСОБА_1 розглянута судом за відсутності заявниці.
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 02 березня 2010 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволена.
Заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року №2-4429/09 по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ЗАТ «Одеська цукрова компанія», про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею скасовано (т.2 а.с.122; а.с.69 витребуваної справи).
У зв`язку із скасуванням заочного рішення, ухваленого в 2009 році, 02 березня 2010 року цивільна справа зареєстрована за новим номером, а саме №2-2973/10. 
Розгляд справи в подальшому призначався до розгляду в загальному порядку, при цьому  ОСОБА_1  повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи за адресою вказаною нею: АДРЕСА_4 рекомендованими поштовими відправленнями, які неодноразово отримувалися уповноваженою нею особою (т.2 а.с. 124, 125; а.с.126,141 витребуваної справи).
Крім того, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.27 ЦПК України 2004 року, відповідач ОСОБА_1 20 жовтня 2010 року надіслала суду першої інстанції свої заперечення на позов ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , які містили клопотання про зупинення провадження у справі №2-2973/10 (т.2 а.с.123; а.с.121 витребуваної справи).
20 грудня 2010 року (напередодні чергового судового засідання, призначеного на 21 грудня 2010 року) відповідач ОСОБА_1 надіслала до суду телеграму, в якій просила розглянути її заперечення на позов від 20 жовтня 2010 року, та у разі необхідності залучити до участі у справі №2-2973/10 представника прокуратури (т.2 а.с.126; а.с.140 витребуваної справи). 
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 29 грудня 2010 року позовна заява ОСОБА_4 ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ЗАТ «Одеська цукрова компанія», про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею залишена без розгляду на підставі п.5ч.1ст.207 ЦПК України 2004 року у зв1язку з тим, що позивач ОСОБА_3 подала заяву про залишення позову без розгляду (т.2 а.с.127, 128; а.с.146,148 витребуваної справи).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно ч.1 ст.361 ЦПК України 2004 року рішення суду, що набрало законної сили, може бути переглянуте у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду (п.3 ч.2 ст. 361 ЦПК України 2004 року).
Згідно з абзацом 1 ч.1 п.3 ч.2 статті 362 ЦПК України 2004 року заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. Строк для подання заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами обчислюється у випадках, встановлених п.3 ч.2 ст. 361 цього Кодексу, – з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, які підлягають перегляду.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (ст.72 ЦПК України 2004 року).
Згідно ст.73 ЦПК України 2004 року суд поновлює або продовжує строк,встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обов`язковою. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.
Аналогічні положення містяться й у чинному ЦПК України (ст.ст.126,127,423,424).
Наведені вище фактичні обставини справи свідчать про те, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знали про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 03 грудня 2009 року у справі №2-4429/09   щонайменше з 20 жовтня 2010 року (дати надіслання ОСОБА_1 заперечень на позов, яке містило й клопотання про зупинення провадження у справі, якій, після скасування заочного рішення ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 02 березня 2010 року, присвоєний новий номер, а саме: №2-2973/10), а також доказами про отримання уповноваженою особою судових повісток про призначення справи до розгляду в загальному порядку (після скасування заочного рішення) за адресом, визначеним відповідачем ОСОБА_1 .
Крім того, подавши 05 лютого 2010 року до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення від 03 грудня 2009 року відповідач ОСОБА_1 повинна була цікавитися рухом її заяви в суді.
Так, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Зазначеними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Сама по собі обставина, що матеріали справи не містять доказів про надіслання ОСОБА_1 копій ухвал Суворовського районного суду м.Одеси від 02 березня та 29 грудня 2010 року, факт про обізнаність позивачів з 2010 року про скасування заочного рішення не спростовують.
За таких обставин, доводи позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що про скасування заочного рішення вони дізналися лише у квітні 2017 року, тобто більше ніж через 7 років після подачі ОСОБА_1 заяви про його перегляд, не заслуговують на увагу. 
Помилковим є й доводи апеляційної скарги про ігнорування судом першої інстанції вказівок Верховного Суду, оскільки Суворовським районним судом м.Одеси не допущено порушень норм цивільного процесуального законодавства при вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для поновлення процесуального строку на подачу заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, на які звертав увагу суд касаційної інстанції, 
Інші доводи апелянтів також не спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поновлення строку на подачу заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, що свідчить про законність та обґрунтованість висновку місцевого суду про залишення зазначеної заяви без розгляду. 
Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 16 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий 

Судді: