ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1969/22 Справа № 200/2464/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Паромової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності щодо стягнення нарахування боргу протиправною та списання заборгованості як безнадійної, -
В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності щодо стягнення нарахування боргу протиправною та списання заборгованості як безнадійної.
В обґрунтуванні своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він з вересня 2004 року є споживачем послуг КП “Дніпроводоканал”  за особовим рахунком № НОМЕР_1 . 20 листопада 2012 року закінчився черговий міжповірочний термін лічильника та відповідно до вимог ст. 28 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” він підлягав періодичній повірці. У 2013 році КП “Дніпроводоканал” почав вимагати від нього проведення за його рахунок періодичної повірки попередньо встановленого лічильника обліку водопостачання. Враховуючи, що обов`язок забезпечити повірку лічильника лежить на КП “Дніпроводоканал”,  позивач відмовився. У зв`язку із цим, з січня 2014 року по грудень 2015 року КП “Дніпроводоканал” проводив облік послуг з холодного водопостачання та водовідведення по нормативах. КП “Дніпроводоканал” почав обліковувати за  позивачем борг в сумі 5 064 грн. 65 коп., однак із позовом про стягнення заборгованості не звертався. Враховуючи соціальну норму субсидії та фактичне споживання на протязі жовтня 2016 року – квітня 2018 року КП “Дніпроводоканал” зменшив борг на суму 311 грн. 94 коп. Позивач зазначає, що стосовно заборгованості сплив строк позовної давності, відповідно така є безнадійною та підлягає списанню. Однак, КП “Дніпроводоканал” відмовляється списати заборгованість.На підставі викладеного  ОСОБА_1 просив суд визнати бездіяльність КП “Дніпроводоканал” Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР щодо стягнення нарахованого ним боргу противною та зобов`язати списати з особового рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 заборгованість у розмірі 5064 грн. 65 грн., як безнадійну, стягнути з КП “Дніпроводоканал” Департаменту благоустрою та інфраструктури ДМР на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у сумі 768 грн. 40 коп. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано протиправним нарахування ОСОБА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради заборгованості за 2014-2015 роки на суму 5 084 грн. 48 коп. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено. 
В апеляційній скарзі КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради просить скасувати рішення суду від 27 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1  просить апеляційну скаргузалишити без задоволення, рішення суду від 27 травня 2021 рокузалишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27 вересня 1991 року (а.с.7, 8). 
Позивач є споживачем послуг КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради за особовим рахунком № НОМЕР_1 за вказаною адресою (а.с.72, 73). 
03 грудня 2008 року ОСОБА_1 за вказаною адресою був встановлений лічильник обліку водопостачання терміном з 03 грудня 2008 року до 20 листопада 2011 року (а.с.141).
20 листопада 2012 року закінчився черговий міжповірочний термін лічильника та відповідно до вимог ст. 28 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” він підлягав періодичній повірці. 
Після закінчення строку експлуатації лічильника 20 листопада 2011 року, КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради повідомили ОСОБА_1 про необхідність проведення державної повірки засобів обліку та направлено представника для проведення робіт по розмпломбуванню лічильника
У 2013 році КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради почав вимагати від ОСОБА_1 проведення за його рахунок періодичної повірки попередньо встановленого лічильника обліку водопостачання. 
У зв`язку із не проведенням періодичної повірки лічильника КП “Дніпроводоканал”, з січня 2014 року по грудень 2015 року нараховував позивачу оплату не за показаннями лічильника, а за встановленими нормативами.
05 січня 2016 року ОСОБА_1 відповідачем був встановлений до експлуатації лічильник обліку водопостачання терміном з 05 січня 2016 року до 30 грудня 2019 року (а.с.142).
У листопаді 2016 року КП “Дніпроводоканал” на адресу споживача ОСОБА_1 направили вимогу про сплату заборгованості станом на 01 листопада 2016 року, що утворилася за період з січня 2014 року по грудень 2015 року на суму 5 048 грн. 21 коп. (а.с.22).
Згідно довідки по особовому рахунку НОМЕР_1 обліковується заборгованість в сумі 4 950 грн. 19 коп., при цьому заборгованість за послуги водопостачання за період з 2014 – 2015 роки заборгованість становила 5 103 грн. 14 коп. (а.с.72, 73).
Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що  нарахування позивачу боргу на суму 5084 грн. 48 коп. є неправомірним, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 20 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.28 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” від 11 лютого 1998 року № 113/98-ВР (в редакції, чинній на час повідомлення позивача про сплив строку повірки його приладу обліку і нарахування йому за послуги з водопостачання за нормами споживання засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповіркові інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, – власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Пунктом 9 Правил, передбачено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку (пункт 10 зазначених Правил).
У пункті 16 Правил зазначено про право споживача проводити позачергову повірку за власні кошти квартирних засобів обліку у разі виникнення в нього сумнівів щодо правильності їх показань, про що він інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.
Відповідно до ч.4 ст. 26 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 24 червня 2004 року (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що у разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.
Згідно з абзацом першим пункту 24 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 “Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги”, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.
Пунктами 9, 30, 32 Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.
Проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, що були власністю фізичних осіб результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду повинні були здійснюватись за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з водопостачання.
       За змістом пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.
       Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.
       Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.
       Згідно Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 “Дебіторська заборгованість” безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позивної давності.
       Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.
У справі встановлено, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27 вересня 1991 року (а.с.7, 8). 
Позивач є споживачем послуг КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради за особовим рахунком № НОМЕР_1 за вказаною адресою (а.с.72, 73). 
03 грудня 2008 року ОСОБА_1 за вказаною адресою був встановлений лічильник обліку водопостачання терміном з 03 грудня 2008 року до 20 листопада 2011 року (а.с.141).
20 листопада 2012 року закінчився черговий міжповірочний термін лічильника та відповідно до вимог ст. 28 Закону України “Про метрологію та метрологічну діяльність” він підлягав періодичній повірці. 
Після закінчення строку експлуатації лічильника 20 листопада 2011 року, КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради повідомили ОСОБА_1 про необхідність проведення державної повірки засобів обліку та направлено представника для проведення робіт по розмпломбуванню лічильника
У 2013 році КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради почав вимагати від ОСОБА_1 проведення за його рахунок періодичної повірки попередньо встановленого лічильника обліку водопостачання. 
Позивач продовжував сплату за водопостачання за показниками лічильника обліку водопостачання.
У зв`язку із не проведенням періодичної повірки лічильника КП “Дніпроводоканал”, з січня 2014 року по грудень 2015 року нараховував позивачу оплату не за показаннями лічильника, а за встановленими нормативами.
05 січня 2016 року ОСОБА_1 був встановлений до експлуатації лічильник обліку водопостачання терміном з 05 січня 2016 року до 30 грудня 2019 року (а.с.142).
У листопаді 2016 року КП “Дніпроводоканал” на адресу споживача ОСОБА_1 направили вимогу про сплату заборгованості станом на 01 листопада 2016 року, що утворилася за період з січня 2014 року по грудень 2015 року на суму 5 048 грн. 21 коп. (а.с.22).
Згідно довідки по особовому рахунку НОМЕР_1 обліковується заборгованість в сумі 4 950 грн. 19 коп., при цьому заборгованість за послуги водопостачання за період з 2014 – 2015 роки заборгованість становила 5 103 грн. 14 коп. (а.с.72, 73).
Із вказаної довідки та наданих ОСОБА_1 квитанцій вбачається, що позивач сплачував протягом 2014 – 2015 років грошові кошти за водопостачання відповідно до показань лічильника водопостачання.
КП “Дніпроводоканал” не заперечували, що за послуги водопостачання та водовідведення у 2014-2015 роках ОСОБА_1 сплачував згідно показань лічильника. 
Слід зазначити, станом на 2014 рік повірка квартирних засобів обліку водопостачання була обов`язком виконавця та мала бути проведена за його рахунок.
Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається.
Відтак перекладення обов`язку по повірці квартирних засобів обліку відповідачем на позивача є помилковим, а нарахування плати за нормативами споживання неправомірним.
Враховуючи підтвердження сплати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року за послуги водопостачання та водовідведення згідно показів лічильника та відсутності заперечень відповідача з цього приводу, суд виходив із того, що нарахування позивачу боргу на суму 5084 грн. 48 коп. є неправомірним.

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року,  КП “Дніпроводоканал” суду було надано  розрахунок нарахування заборгованості за послуги водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, відповідно до якого сума заборгованості за вказаний період становить 4833 грн. 90 коп.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання протиправним нарахування ОСОБА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради заборгованості за 2014-2015 роки, однак суд помилково визначив суму заборгованості у розмірі 5084 грн. 48 коп., оскільки із наданого КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради розрахунку нарахування заборгованості за послуги водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року вбачається, що сума заборгованості за вказаний період часу становить - 4 833 грн. 90 коп.
Доводи апеляційної скарги про безпідставність позовних вимог позивача   спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем строків позовної давності, про застосування яких відповідач просив у суді першої інстанції, є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи 01 листопада 2016 року КП “Дніпроводоканал” направили на адресу позивача ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості на суму 5 048 грн. 21 коп. і саме з цього часу позивач дізнався про наявність у нього такої заборгованості, нарахованої відповідачем.
       Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Із позовними вимогами у цій справі до КП “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради позивач  ОСОБА_1  звернуся до суду у лютому 2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України.
За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року змінити в частині визначення суми протиправно нарахованої  ОСОБА_1   заборгованості за  послуги водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1  за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, зменшивши  її розмір з 5084 грн. 48 коп. до  4833 грн. 90 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради – задовольнити частково.
       Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства “Дніпроводоканал” Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності щодо стягнення нарахування боргу протиправною та списання заборгованості як безнадійної, змінити в частині визначення суми протиправно нарахованої  ОСОБА_1  заборгованості за послуги водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 

01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, зменшивши  її розмір з 5084 грн. 48 коп. до  4833 грн. 90 коп. 
       В іншій частині рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова