ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2622/22 Справа № 188/677/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
       Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі з 21.09.2002р. по 31.08.2005р. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами було розірвано.
        За рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача стягувались аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів на утримання доньки ОСОБА_4 . Пізніше розмір аліментів змінився до 1/6 частини доходів, оскільки у відповідача народилась у його другому шлюбі друга дочка. Наразі дочка сторін досягла повноліття і стягнення аліментів з відповідача припинено. Відповідач сплачує матері його другої дитини аліменти в розмірі 16,5 % від всіх видів доходів до досягнення нею повноліття.
       Дочка позивача та відповідача у вересні 2020 року вступила та навчається на першому курсі денного відділення факультету фармакології Запорізького державного медичного університету. Строк навчання - з 15 вересня 2020 року по 30 червня 2025 року. Навчання є платним, вартість освітніх послуг за весь термін навчання становить 143 020 грн. Дочка проживає в гуртожитку у м.Запоріжжі та зареєстрована там на час навчання.
Донька сторін ніяких доходів не має і утримує її лише позивач.
Позивач також зазначила, що відповідач не відмовляється від матеріальної допомоги дочці на час її навчання, але позивач бажає, щоб ці виплати були регулярними і достатніми для своєчасних оплат відповідних витрат. Відповідач ніде не працює, але отримує пенсію за роботу в шахті, а також отримує регресні виплати. Конкретних розмірів його доходів позивач не знає, але їй відомо, що він проживає з другою дружиною та дитиною і є, на її думку, працездатною людиною, оскільки йому 42 роки.
Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Її чоловік працює, але його заробітна плата незначна, тому позивач змушена була звернутись з цим позовом.
       Позивач вважає, що відповідач в змозі надавати їй матеріальну допомогу на навчання їхньої дочки в розмірі 1/6 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання цього позову до закінчення дочкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
       Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , що мешкає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів на час навчання дитини - задоволено. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання цього позову 04 червня 2021 року до закінчення дочкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вирішено питання щодо судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити, зменшити розмір аліментів з 1/6 частини до 1/12 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Зазначає, що не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці в розмірі що визначений судом.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . 
       19 лютого 2021 року вона досягла повноліття та з 15 вересня 2021 року навчається на першому курсі денного відділення факультету фармакології Запорізького державного медичного університету. 
       Строк навчання визначений до 30 червня 2025 року. 
       Навчання є платним, вартість освітніх послуг за весь термін навчання становить 143 020 грн. Зазначене підтверджене копією договору № 90Д-1К-144 від 10.09.2021 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та позивачем.
       Відповідач має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій відповідно до рішення Петропавлівського районного суду від 02.10.2013 він сплачує аліменти у розмірі 16,5 % від всіх видів доходів, що підтверджено копією цього рішення та визнається позивачем. 
       Він є інвалідом третьої групи від професійного захворюванню і має 65 % втрати професійної працездатності, що підтверджено доданою до відзиву копією довідки МСЕК від 16.06.2021, отримує пенсію по інвалідності та компенсаційні виплати у зв`язку з втратою частини професійної працездатності.
       Повнолітня дочка сторін не отримує стипендію, оскільки навчається за контрактом, має денну форму навчання та не може отримувати інший дохід, окрім як допомогу від батьків.
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що донька сторін є повнолітньою, проте продовжує навчання, власного доходу не має, потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість фінансово допомагати доньці.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
       Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
       Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
       Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
       Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.
       Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.
       Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
       Згідно зі ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Встановлено, що відповідач має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій відповідно до рішення Петропавлівського районного суду від 02.10.2013 він сплачує аліменти у розмірі 16,5 % від всіх видів доходів, що підтверджено копією цього рішення та визнається позивачем. 
       Відповідно до довідки про доходи від 24.11.2021 року , ОСОБА_1 отримав пенсію за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року у розмірі 110 931,45 грн.
       Відповідно до довідки про доходи від 24.11.2021 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та за період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року отримав дохід у розмірі 205 160, 22 грн. (за винятком аліментів у розмірі 62 001,20 грн).
       Вирішуючи даний спір по суті, суд першої інстанції врахував матеріальний стан сторін та інші обставини у справі, та відповідно до положень вищенаведених норм Сімейного кодексу України, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
       Задовольняючи позов та стягнувши аліменти на утримання повнолітньої доньки, у визначеному судом розмірі, місцевий суд взяв до уваги вимоги ст.ст. 182, 200 СК України, врахувавши при цьому можливість відповідача надавати таку допомогу.
       Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір аліментів має відповідати половині витрат на навчання, не ґрунтується на нормах сімейного права, оскільки дитина, у тому числі повнолітня, для нормальної життєдіяльності та розвитку потребує не лише оплати її навчання, а і витрат на інші природні потреби, які не є безкоштовними.
       Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
       Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

       Судді: