УХВАЛА
03 лютого 2022 року
м. Київ
справа №50/787/19
провадження №51-459ск22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                      ОСОБА_1 ,
суддів                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши матеріали касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду                                     від 17 листопада 2021 року, 
встановив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Проте наведених положень процесуального закону захисником ОСОБА_5 не дотримано. 
Так зі змісту касаційної скарги вбачається, що останній, заперечуючи  законність засудження ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 187 КК, не наводить обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм процесуального права, які в силу ст. 412 КПК є істотними і тягнуть за собою скасування оспорюваних судових рішень із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412, 413 цього Кодексу.
Також стверджуючи, що в основу обвинувального вироку судом першої інстанції покладено недопустимі докази, які здобуті з порушенням  вимог кримінального процесуального закону, а саме протоколи слідчих експериментів, які стали підставою для засудження ОСОБА_4 , захисник не наводить в касаційній скарзі обґрунтувань цьому з огляду на положення статей 86-88 КПК.
Крім того, ОСОБА_5 не вказує й на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, та не конкретизує на які саме доводи апеляційної скарги сторони захисту не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, а відтак, й немає обґрунтування незаконності судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 10 червня                      2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж десяти днів із  дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення ним вказаних недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                          ОСОБА_3