СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року                                     м. Харків                        Справа № 917/1533/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Склярук О.І.
при секретарі  Пархоменко О.В.    
за участю:
позивача – адвокат Каленюк А.А., ордер серії АІ №1202670 від 31.01.2022 року; 
відповідача – не з`явився; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного   апеляційного господарського суду у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon"  апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Макмел" (вх. №26П/1-18) 
на    ухвалу        господарського суду Полтавської             області від 20.12.2021 року у справі №917/1533/21,  постановлену          в приміщенні господарського суду Полтавської             області (суддя  Тимощенко О.М.),  повний текст якої  складено    20.12.2021 року 
за позовною заявою       Адвокатського об`єднання "Макмел",  м. Київ
до відповідача       Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи       "Лубнигаз", м. Лубни, Полтавська область
про       стягнення 81 260,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою            господарського суду Полтавської             області від 20.12.2021 року у справі №917/1533/21 провадження у справі №917/1533/21 за позовом Адвокатського об`єднання "Макмел" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи         "Лубнигаз" про стягнення 81 260,00 грн. заборгованості - закрито.
          Адвокатське  об`єднання "Макмел"  з   ухвалою      господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось  до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати    ухвалу        господарського суду Полтавської       області від 20.12.2021 року у справі   та  направити справу для продовження розгляду до господарського суду першої інстанції.
Апелянт   в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
Підставою позову у справі №917/1029/21 було невиконання відповідачем зобов`язань, зокрема, за договором про надання правової допомоги від 01.04.2019 року на підставі підписаного між сторонами акту прийому – передачі №1 від 30.04.2019 року. 
Підставою позову у справі №917/1533/21 є, зокрема, акти приймання – передачі наданих послуг: від 31.05.2019 року 32 на суму 153   100,00 грн., від 31.06.2019 року №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 року №4 на суму 49   725 грн., які підписані сторонами на підтвердження надання позивачем відповідачу послуг за  договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, що свідчить про те, що підстави позову у справі №917/1029/21 та №917/1533/21 не є тотожними.
Посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.05.2021 року у справі №640/7778/18, від 04.05.2020 року у справі №153/1368/17, від 27.05.2020 року у справі №761/35475/18, від 13.05.2020 року у справі №265/4455/19, від 09.03.2021 року у справі №922/1453/20. 
У справі №917/1533/21 та справі №917/1029/20 збігаються лише сторони, а предмет і підстави позову не є тотожними, а нетотожність хоча б одного з чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
          Протоколом  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2022 року,   суддею – доповідачем у справі визначено суддю  Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Склярук О.І. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 “Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19” через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 року  до 03.04.2020 року в Україні введений карантин; постановами  Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року  № 239, від 22.04.2020 року №291,  від 11.05.2020 року  №349, від 20.05.2020 року №392, від 17.06.2020 року №500,  від   22.07.2020 року №641, від 26.08.2020 року №760, від 13.10.2020 року №956, від 09.12.2020 року №1236, від  17.02.2021 року №      104, від 21.04.2021 року №405, від 16.06.2021 року №611, від 11.08.2021 року №855, від 22.09.2021 року №981, від 15.12.2021 року №1336       до   постанови  від 11.03.2020 року  № 211 внесено зміни, якими  дію карантину продовжено до 31.03.2022 року.
Рада суддів України на офіційному сайті 11.03.2020 року звернулася до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін та листом   №9рс-186/20 від 16.03.2020 року  до Верховного Суду, Вищого антикорупційного суду, місцевих та апеляційних судів з рекомендацією встановити особливий режим роботи судів України, в тому числі роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.
Для  запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання серед працівників суду на період з 13.03.2020 року по 03.04.2020 року наказом голови Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 року  за № 04-а встановлено особливий режим роботи   суду в умовах карантину; наказами   голови суду від 26.03.2020 року  № 05-а, від 23.04.2020 року №07-а, від 08.05.2020 року №08-а,  від 22.05.2020 року №10-а, від 22.06.2020 року №12-а, від 28.07.2020 року №14-а, від 31.08.2020 року №15-а, від 22.10.2020 року №21-а, від 18.12.2020 року №24-а, від 23.06.2021 року №10-а, від 16.08.2021 року №12-а  на період дії карантину   суд продовжує працювати в умовах встановленого раніше особливого режиму. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від  06.01.2022 року відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою   Адвокатського об`єднання "Макмел"  на   ухвалу     господарського суду Полтавської     області від 20.12.2021 року у справі; відповідачу       встановлено  строк до 26.01.2022 року на протязі якого він   має     право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам частини 2 статті 263 ГПК  України; призначено  справу     до розгляду  на    "02" лютого 2022 р. о 11:30 год.  у приміщенні Східного  апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі судових засідань № 115; роз`яснено   учасникам справи, що вони мають  право  брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon"; витребувано   у господарського суду Полтавської     області матеріали справи.
18.01.2022 року на адресу суду з господарського суду Полтавської області надійшла справа №917/1533/21 (вх.№102).
27.01.2022 року на адресу суду від представника Адвокатського об`єднання "Макмел" – Мельника О.С.         надійшла   заява   про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№1023), в якій  останній       просив   забезпечити участь представника    в судовому засіданні, призначеному на 02.02.2022 року  о  11:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яку     долучено до матеріалів справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.01.2022 року задоволено  заяву     представника Адвокатського об`єднання "Макмел" – Мельника О.С.  про його     участь в судовому засіданні, призначеному на   "02" лютого 2022 року   об  11:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; судове засідання у справі      призначене на  02.02.2022 року  об  11:30 год., ухвалено провести за участі представника   Адвокатського об`єднання "Макмел" – Мельника О.С. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
31.01.2022 року на адресу суду, електронною поштою від представника Адвокатського об`єднання "Макмел" – адвоката   Каленюк  А.А.   надійшла   заява  про заміну представника    (вх.№457, вх.№1212), в якій  останній       просив   замінити представника Адвокатського об`єднання "Макмел" – Мельника О.С. у судовому засіданні, призначеному на 02.02.2022 року об 11:30 год. на іншого представника – адвоката Каленюка А.А., у зв`язку з зайнятістю представника Мельника О.С.   у розгляді інших справ,  яку долучено до матеріалів справи.
31.01.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1167), в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,  оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує на те, що  зважаючи   на встановлені обставини справи, місцевим господарським судом з`ясовано, що фактично позов  у справі №917/1533/21 подано за наявності рішення суду у справі №917/1029/21, що набрало законної сили, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки у справі №917/1533/21 та у справі №917/1029/21 вимоги позивача про стягнення заборгованості ґрунтуються на невиконанні умов договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року задоволено  заяву     представника Адвокатського об`єднання "Макмел" – адвоката Каленюк  А.А.    про його     участь в судовому засіданні, призначеному на   "02" лютого 2022 року   об  11:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; судове засідання у справі призначене на "02" лютого 2022 року   об  11:30 год.  ухвалено провести за участі представника     Адвокатського об`єднання "Макмел" –адвоката  Каленюк  А.А.   в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
У судовому засіданні 02.02.2022 року представник позивача  - адвокат   Каленюк  А.А.   підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.
Представник позивача – адвокат Мельник О.С. на зв`язок в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon" не вийшов. 
Представник відповідача   в судове  засідання  02.02.2022 року  не з`явився, копію ухвали від 06.01.2022 року  відповідач   отримав 13.01.2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 17.01.2022 року №6102270583791.
Окрім того, відповідно до ч. 2   ст. 2 Закону України “Про доступ до судових рішень”   усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1   ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Ухвали     суду   від 06.01.2022 року, від 28.01.2022 року та від 01.02.2022 року   було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена  за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.
Відповідно до    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої     Законом України від 17.07.1997 року  №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини  від 08.11.2005  року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини  від 27.04.2000 року  у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини  від 30.11.2006 року  у справі "Красношапка проти України").
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених          ст.  42 ГПК  України та    беручи до уваги відсутність клопотань  від учасників справи    щодо відкладення розгляду апеляційної скарги  у зв`язку з карантинними заходами,      колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.                    Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта,   перевіривши повноту встановлення господарським  судом першої інстанції  неоспорених обставин справи,  колегія суддів встановила наступне.
В обґрунтування заявлених  позовних вимог, Адвокатське об`єднання "Макмел" (позивач) посилається на те, що 01.12.2016 року між ним та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (з 12.09.2019 року Акціонерне  товариство "Оператор газорозподільної системи  "Лубнигаз") (відповідач) укладено договір про надання правової допомоги. 
02.01.2019 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, якою сторони продовжили строк дії договору про  надання правової допомоги від 01.12.2016 року до 31.12.2019 року. 
На виконання умов договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року позивачем були надані відповідачу послуги у повному обсязі, згідно п. 2.1. договору. 
На підтвердження надання даних послуг, позивачем до матеріалів справи надано   акти  прийому - передачі наданих послуг  №2 від 31.05.2019 року на суму 153 100 грн., №3 від 31.06.2019 року на суму 88075 грн., №4 від 31.07.2019 року на суму 49 725 грн.
Позивач посилається на те, що   вартість наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 року відповідач оплатив частково і за ним станом на 28.09.2021 року рахується заборгованість в сумі 81 260,00 грн. 
На підтвердження проведеної відповідачем часткової оплати наданих послуг за договором  про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, в матеріалах справи наявна   виписка   банківського рахунку АО "Макмел" в АТ "Райффайзен Банк Аваль". 
09.11.2021 року від відповідача до господарського суду Полтавської області  надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній  заперечував проти  задоволення позовних вимог, оскільки господарським судом вже розглядалась справа №917/1029/20 за позовом Адвокатського об`єднання "Макмел" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи  "Лубнигаз" про стягнення 89 620,00 грн. заборгованості,  де предмет і підстави позову є тотожними даній справі. 
20.12.2021 року господарським судом Полтавської області постановлено оскаржувану ухвалу, з підстав викладених вище. 
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали   господарського  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги, колегія суддів  дійшла висновку, що  апеляційна  скарга  підлягає    задоволенню з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях  Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі  Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
          Місцевий господарський суд, закриваючи провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК  України, виходив з того, що підставою позову у справі 917/1029/20 є  договір про надання правової допомоги від 01.12.2016 року  та акти приймання - передачі наданих послуг: від 30.04.2019 року №1 на суму 101 100 грн., від 31.05.2019 року  №2 на суму 153 100 грн., від 30.06.2019 року  №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 року  №4 на суму 49 725 грн.,  тобто  той самий договір, який є підставою позову у   справі №917/1533/21, а  зміна кількісних показників (збільшення, зменшення розміру) за тією ж самою вимогою, не свідчить про інший предмет у справі № 917/1533/21; повторне подання позовної заяви Адвокатським об`єднанням  "Макмел" є по суті намаганням домогтися повторного розгляду справи, нової переоцінки обставин та доказів по справі з метою винесення нового рішення у справі вже на користь стягувача. 
          Колегія суддів вважає вказані висновки місцевого господарського суду  необґрунтованими, з огляду на таке.
Положеннями п.  3 ч.  1 ст.  231 ГГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої   статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою   ст. 175 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч.  175   ГПК України   підставою для закриття провадження у справі є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову. 
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. 
Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. 
Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Тобто, предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу.
Вказані  правові норми є відображенням принципу юридичної визначеності як одного із основоположних аспектів верховенства права, який полягає у тому, що у разі ухвалення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву.
Передумовою для застосування положень п. 2 ч. 1   ст. 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування п. 3 ч. 1   ст. 231 ГПК України, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові  Верховного Суду від 24.03.2021 року у справі №910/20057/16, де, між іншим, вказано на те, що  для закриття провадження у справі необхідна наявність одночасно трьох однакових складових - сторін, предмету, підстав звернення до суду з позовною заявою. Визначення терміну "предмет позову" полягає у визначенні конкретних вимог позивача, "підстава позову" - чим він обґрунтовує свої вимоги і "зміст вимоги" - спосіб захисту свого права, який він обрав. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.  
Отже,  розгляд та вирішення по суті спору про той же предмет, між тими ж сторонами, з тих же підстав, свідчить про реалізацію особою (особами) у процесуальному порядку, однак в межах іншого провадження (справи), права на захист щодо конкретної вимоги у спірних правовідносинах між тими ж сторонами, з тих же підстав та про той же предмет, внаслідок чого ця особа (особи) у процесуальному сенсі (порядку) втрачає в подальшому право на судовий захист та на задоволення вимоги, щодо якої вже ухвалене рішення по суті спору у спорі про той же предмет, між тими ж сторонами, з тих же підстав.
Також, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові  Верховного Суду від 09.03.2021 року у справі №922/1453/20, де, між іншим вказано на  те, що   для застосування підстави для закриття провадження у справі,      необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає особі звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави для закриття провадження у справі.
Так, у  провадженні господарського суду Полтавської області перебувала справа №917/1029/20 за позовом Адвокатського об`єднання "Макмел" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи  "Лубнигаз" про стягнення 89 620, 00 грн. заборгованості.  
Рішенням господарського суду Полтавської області від 18.01.2021 року у справі №917/1029/20 позовні вимоги Адвокатського об`єднання "Макмел" задоволено повністю; стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи" "Лубнигаз" на користь Адвокатського об`єднання "МАКМЕЛ" 89 620 грн. основного боргу.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 року у справі №917/1029/20, яка набрала законної сили,   рішення господарського суду Полтавської області від 18.01.2021 року  у справі №917/1029/20 скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено.  
В постанові від 19.04.2021 року у справі №917/1029/20  судом апеляційної інстанції  встановлено наступне.  
“Між Адвокатським об`єднанням "Макмел" (позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" (з 12.09.2019р. - АТ "Лубнигаз" - відповідач) було укладено договір про надання правової допомоги від 01.12.2016 року. 02.01.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, за умовами якої дію Договору про надання правової допомоги було продовжено до 31.12.2019 року. В обґрунтування позову у даній справі АО "Макмел" посилається на те, що на виконання п. 2.1. договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року, в редакції додаткової угоди від 02.01.2019  року № 2, ним відповідачу надано послуги за період з квітня 2019 року по липень 2019 року включно на загальну суму 392 000 грн., на підтвердження чого сторони підписали та скріпили печатками акти приймання - передачі наданих послуг: від 30.04.2019 року  №1 на суму 101 100 грн., від 31.05.2019 року №2 на суму 153 100 грн., від 30.06.2019 року №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 року  №4 на суму 49 725 грн., в той час як відповідач вартість наданих послуг сплатив частково, що підтверджується виписками банківського рахунку АО "Макмел " в АТ "Райффайзен Банк Аваль", у зв`язку з чим заборгованість за надання правової допомоги за вказаним Договором за період з квітня 2019 року по липень 2019 року становить 89 620 грн.  На підтвердження зазначених в позовній заяві обставин надання послуг за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016 року  та їх часткової оплати позивачем до позовної заяви надано належним чином засвідчені копії: договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року; додаткової угоди від 02.01.2019 року № 2 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2019 року  № 1 за квітень 2019 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 31.05.2019 року  № 2 за травень 2019 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2019 року  № 3 за червень 2019 року ; акту приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2019 року  № 4 за липень 2019 року; виписку з банківського рахунку АО "Макмел " в АТ "Райффайзен Банк Аваль" за період з 01.03.2019 року по 21.04.2020 року.  В наданих позивачем на обґрунтування позову Актах приймання-передачі наданих послуг: від 30.04.2019 року  №1 на суму 101 100 грн., від 31.05.2019 року  №2 на суму 153 100 грн., від 30.06.2019 року №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 року №4 на суму 49 725 грн. зазначено, що вони підписані сторонами на підтвердження надання позивачем відповідачу послуг за договором про надання правової допомоги від 01.04.2019, в той час, як позовні вимоги у даній справі обґрунтовано порушенням відповідачем договору про надання правової допомоги з іншою датою - від 01.12.2016 року. Так само, у наданій позивачем до позовної заяви виписці з банківського рахунку АО "Макмел" в АТ "Райффайзен Банк Аваль" за період з 01.03.2019 року  по 21.04.2020 року  зазначені відомості про здійснення відповідачем оплат з 04.03.2019 року  по 25.04.2019  року за договором про надання правової допомоги від 01.12.2016, а за період з 03.05.2019 по 31.01.2020 року  - за договором про надання правової допомоги від 01.04.2019 року, який не стосується предмета доказування у даній справі. Таким чином, надані позивачем докази на підтвердження обставин надання ним відповідачу послуг за спірним договором та їх часткової оплати останнім, які суд першої інстанції поклав в основу свого висновку про задоволення позовних вимог, не стосуються предмету доказування у даній справі, а тому є неналежними, у зв`язку з чим не можуть братись до уваги при розгляді даної справи.”
Вище вказано, що  предметом спору у справі №917/1029/21 є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надання правової допомоги  за період з квітня 2019 року  по липень 2019 року   включно в сумі 89 620,00  грн.  на підставі договору  про надання правової допомоги від 01.12.2016 року та актів приймання-передачі наданих послуг: від 30.04.2019 року  №1 на суму 101 100 грн., від 31.05.2019 року  №2 на суму 153 100 грн., від 30.06.2019 року №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 року №4 на суму 49 725 грн. 
Разом з тим, предметом  позову у справі №917/1533/21  є позовні  вимоги про  стягнення з відповідача заборгованості за надання правової допомоги в сумі 81 260,00 грн.   на підставі договору про надання правової допомоги від 01.12.2016 року та актів приймання-передачі наданих послуг:  від 31.05.2019 року №2 на суму 153 100 грн., від 31.06.2019 року  №3 на суму 88075 грн., від 31.07.2019 року №4 на суму 49 725 грн. 
Таким чином,  акт приймання – передачі наданих послуг від 30.04.2019 року  №1 на суму 101 100 грн.  не є підставою позову у справі №917/1533/21.
Разом з тим, предметом позову у справі №917/1029/21 є стягнення 89   620,00 грн. за неналежне виконання умов договору, в той час як предметом позову у справі №917/1533/21 є стягнення 81   260,00 грн. 
А отже, предмети позову у справі №917/1029/21 та у справі №917/1533/21 не  є тотожними, оскільки заявлена до стягнення заборгованість у цих справах є різною.
Крім того, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі №640/7778/18, де, між іншим, вказано на те, що закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів;  позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 “Совтрансавто-Холдинг” проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 “Брумареску проти Румунії” встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Таким чином,  предмети та підстави позову у   справі №917/1029/21 та у   справі №917/1533/21  не є ідентичними,   спір між сторонами у справах виник з різних підстав та  заявлена до стягнення заборгованість у цих справах є різною,   а тому висновок господарського суду першої інстанції про те, що зміна кількісних показників (збільшення, зменшення розміру) за тією ж самою вимогою, не свідчить про інший предмет у справі,  є передчасним.  
За таких обставин, у  справі №917/1533/21 та  у справі №917/1029/20 тотожними є  лише сторони, а предмет і підстави позову не є тотожними, а нетотожність хоча б одного з чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Отже, висновок місцевого господарського суду    про  закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК  України не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до статті 73 ГПК       України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК       України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі  знайшли своє    підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної  ухвали, у зв`язку з чим апеляційну скаргу  слід задовольнити. 
Отже, місцевий господарський суд  не  з`ясував обставини, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими,  а тому ухвалу       господарського суду Полтавської   області від 20.12.2021  року у справі   слід скасувати  та передати справу на розгляд до господарського суду Полтавської області. 
          Керуючись ст. ст.  255, 269, ст. 270,  ст. 271, ч.6  ст. 275,  ст.  ст.   280,  282  Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Адвокатського об`єднання "Макмел"  задовольнити.
Ухвалу          господарського суду Полтавської        області від 20.12.2021  року  у справі №917/1533/21       скасувати. 
Справу №917/1533/21  передати на розгляд до господарського суду Полтавської області. 
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття   і може бути оскаржена  у касаційному порядку  до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів  з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено  03.02.2022 року.

Головуюча    суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук