ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/3412/21 пров. № А/857/18442/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М., 
за участю секретаря                    Пославського Д.Б.,
апелянта                                    ОСОБА_1 ,
представника відповідача      Терех І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Хома О.П. об 12 год. 23 хв. у м. Львові, повне судове рішення складено 03 вересня 2021 року) у справі № 380/3412/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані частини відпусток,

                                                         ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Львівській області Віконського В. від 27.01.2021 № 303 «Про грубе порушення службової дисципліни ДОП ВППП Залізничного ВП»;
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Львівській області Віконського В. від 05.02.2021 № 65/ос «По особовому складу»; 
поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП з 05.02.2021 ;
стягнути з ГУНП у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.02.2021 по день поновлення на роботі;
стягнути з відповідача компенсацію в грошовій формі за невикористані чистини відпусток за 2019-2020 роки.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідачем порушено процедури прийняття оскаржуваних наказів та неповне з`ясування усіх обставин справи. Вказує на те, що його не було повідомлено у законодавчо встановленому порядку про призначення службового розслідування, чим обмежено його право брати участь у службовому розслідуванні та надавати пояснення по суті вчиненого правопорушення. Вказане зумовило неповноту з`ясування усіх обставин, наслідком чого став необґрунтований висновок про грубе порушення ОСОБА_1 службової дисципліни. Вказав, що зазначені у висновку службового розслідування обставини щодо допущення позивачем дисциплінарного проступку не відповідають дійсності. Ба більше, такий висновок складено не у відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім того, службове розслідування проведено поза межами законодавчо встановлених строків. Вважає, що прийняті за результатами такого службового розслідування накази не відповідають вимогам чинного законодавства.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 в задоволенні адміністративний позову відмовлено.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що сукупність встановлених в ході службового розслідування обставин свідчить, що при прийнятті постанов у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 114417, ГАА №114419 та ГАА № 114420 позивачем не вжито вичерпних заходів для встановлення особи правопорушника, не забезпечено своєчасного і правильного розгляду справ про адміністративні правопорушення, не проведено адміністративне затримання особи. ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт складення всіх трьох вказаних постанов за відсутності особи, відносно якої такі постанови виносилися. 
Суд зазначив, що службовим розслідуванням підтверджується факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки службового розслідування, проведеного відносно позивача, останній не надав.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування до позивача, який в минулому тричі притягався до дисциплінарної відповідальності, найсуворішого заходу дисциплінарного впливу, зважаючи на характер та обставини вчиненого ним дисциплінарного проступку, повністю відповідає вимогам Дисциплінарного статуту.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що судом не надано жодної оцінки тим обставин, що ні на момент звернення ОСОБА_2 зі скаргою на неправомірні дії ОСОБА_1 , ні на час розгляду справи у суді, спірні постанови ОСОБА_2 в належний спосіб не оскаржено і останні набрали законної сили. Також вказує на те, що звільнення зі служби в поліції, як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В судовому засіданні представник відповідача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції — скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України.
Наказом ГУ НП у Львівській області від 05.11.2020 № 3358 «Про призначення та проведення службового розслідування» на підставі звернення ОСОБА_2 щодо можливих неправомірних дій окремих посадових осіб Залізничного ВП ГУ НП  у Львівській області призначено службове розслідування по відомостях, наведених  у зверненні ОСОБА_3 .
Наказом ГУ НП у Львівській області від 03.12.2020 № 3712 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУ НП у Львівській області від 05.11.2020 № 3358» продовжено строк службового розслідування за фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_4 . Дзюми, призначеного наказом ГУ НП у Львівській області від 05.11.2020 № 3358 до 03.01.2021.
За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування з приводу відомостей, зазначених у зверненні ОСОБА_2 щодо можливих неправомірних дій працівників Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області від 04.01.2021, затверджений т.в.о. начальника ГУПН у Львівській області Т. Сабанюком, яким встановлено таке.
« 22.10.2020 на адресу УПД ГУ НП у Львівській області із ЛУ ДВБ НП України надійшло звернення ОСОБА_2 з приводу можливих неправомірній дій дільничного офіцера поліції ВППП Залізничного ВП ГУНП ОСОБА_1 , який склав відносно заявника три адміністративних матеріали.
Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 10.08.2020 відповідно до  резолюції ДОП ВППП Залізничного ВП ГУ НП майор поліції Хомік А.М. отримав на виконання виділені з кримінального провадження матеріали щодо вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП громадянина   ОСОБА_2 
ДОП ВППП Залізничного ВП ГУ НП майором поліції Хоміком А.М. 02.09.2020 винесено постанову ГАА № 114417 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 без його участі, що підтверджується поясненням ОСОБА_1 , відміткою  «відмовився» в графі постанови «примірник постанови отримав». Позивачем також при винесенні такої постанови не складено адміністративного протоколу відповідно до ст. 256 КУпАП, копію  постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 рекомендованим листом не надіслано, чим допущено грубе порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 4 ч. 3ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337 – VIII, п.15, 16 р. IV наказу МВС від 06.11.2015 № 1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні  правопорушення в органах поліції», вимог ст. 256 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи посадовою особою органу Національної поліції України при виконанні службових обов`язків, знаходячись на території Залізничного ВП, за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 2, виніс постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №114419 та ГАА № 114420, при цьому не вжив вичерпних заходів для встановлення особи правопорушника, не забезпечив своєчасного і правильного розгляду справ про адміністративні правопорушення, не провів адміністративне затримання особи, не доставив правопорушника до органу поліції для встановлення особи, натомість виніс постанови про адміністративні правопорушення та вніс до них неправдиві відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення ( АДРЕСА_1 ) та про особу, що їх вчинила, що призвело притягнення до адміністративної відповідальності невинної особи. Крім того, позивач не вжив заходів щодо документування адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що призвело до уникнення адміністративної відповідальності особою, що його вчинила.
Вказане свідчить, що ОСОБА_1 незаконно складено адміністративні матеріали про вчинення адміністративних, правопорушення відносно громадянина ОСОБА_2 , що призвело до незаконного, притягненні його до адміністративної відповідальності та уникнення відповідальності особою, що їх фактично вчинила. 
Зазначений факт прямо суперечить сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в підрозділах якої проходить службу ОСОБА_1 , який згідно з своїми обов`язками зобов`язаний вчиняти дії щодо підтримання правопорядку та забезпечення прав і свобод людини. Такими діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, ще дискредитує та підриває авторитет поліції».
На підставі висновків службового розслідування пунктом 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.01.2021 № 303 «Про грубе порушення службової дисципліни ДОП ВППП Залізничного ВП» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог п. 1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», п. 2, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 5 р. I, абзаців 1-4, 7 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, р.III та п.п. 15,16, р. IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 № 1376, вимог п.14 р.2 посадової інструкції, пп. 5,6 п. 2 р. II Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції, затвердженої наказом МВС від 28.07.2017 №650, п.7 р. IV Порядку проведення службових розслідувань в національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 №893, вимог статті 256 КУпАП та скоєння вчинку, що дискредитує та підриває авторитет поліції, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, до дільничного офіцера поліції відділу у превенції патрульної поліції Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення – звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наказом начальника ГУ НП у Львівській області В. Віконського від 05.02.2021 № 65/ос «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НП, звільнено з 05.02.2021, з виплатою компенсації за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2021 році, у кількості 02 доби основної відпустки та 01 доби додаткової відпустки, та встановлено премію за лютий 2021 року у розмірі 50, 69 %.
Стаж служби в поліції  при звільненні у календарному обчисленні становить 18 років 11 місяців 22 дні.
Підставою винесення вказаного наказу зазначено наказ ГУ НП у Львівській області від 27.01.2021 № 303 та Довідка про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк (носіння) експлуатації яких не закінчився від 05.02.2021 №123. 
Позивач вважаючи оскаржені рішення відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно - технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Громадянам згідноз ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.
Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону №580-VIII призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у ст. 47 вказаного Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Частиною 1 ст. 18 цього ж Закону, визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Законом України «Про Дисциплінарний Статут Національної поліції України» (далі - Закон № 2337-VIII).
В розумінні ч. 1 ст. 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Згідно з ч. 2 цієї статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
За ч. 3 ст. 1 Закону № 2337-VIII службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно ст.12 Закону № 2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (ч. 3 ст. 11 Закону № 2337-VIII).
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Закону № 2337-VIII).
Враховуючи зазначені вище приписи можна дійти висновку, що недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватись заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів Національної поліції.
Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.2016, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Абзацами першим, другим пункту 1, шостим пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Тобто, законодавством встановлено підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку та недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Згідно з ст. 14 Закону № 2337-VIII службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 16 Закону № 2337-VIII).
Згідно з ч.3 ст.19 Закону № 2337-VIII під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Звільнення поліцейського із служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893).
Розділом ІІ Порядку № 893 визначено підстави для проведення службового розслідування.
Так, відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Пунктами 2, 4, 5 Розділу VI Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні. У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі спірних наказів, став факт винесення ОСОБА_1 як посадовою особою органу Національної поліції України відносно ОСОБА_2 трьох постанов у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 114417, ГАА №114419 та ГАА № 114420 з порушенням норм чинного законодавства. 
Дисциплінарна комісія за результатами опрацювання внутрішніх документів Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, в тому числі матеріалів адміністративних справ, пояснень заявника ОСОБА_2 , пояснень працівників Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області та самого позивача встановила, що всі три постанови по справі про адміністративне правопорушення позивачем складено без встановлення у законодавчо встановленому порядку особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 
Так, позивачем 02.09.2021 складено постанову по справі про адміністративне правопорушення ГАА № 114417, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнено ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладеного до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривні.
При винесенні вказаної постанови від 02.09.2020 ГАА № 114417 позивачем не складено адміністративного протоколу.
ОСОБА_1 у власноручних поясненнях, наданих в ході службового розслідування, вказав, що така постанова ним винесена без присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а за наявними анкетними даними, одержаними під час складання адміністративних матеріалів декілька днів раніше. 
Позивачем також 03.09.2020 складено постанови по справі про адміністративне правопорушення:
ГАА №114419, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178  Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладеного до нього адміністративне стягнення у вигляді попередження;
ГАА №114420, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 175-1  Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнено ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накладеного до нього адміністративне стягнення у вигляді попередження.
Згідно до наданих в ході службового розслідування пояснень ОСОБА_1 , при складені постанов від 03.09.2020 він не перевіряв документи особи, відносно якої складав такі постанови про причині їх відсутності.
Дисциплінарною комісією в ході службового розслідування встановлено ряд розбіжностей між наданими ОСОБА_1 поясненнями та відображеними у постановах ГАА №114419 та ГАА № 114420 відомостями про місце вчинення адміністративного правопорушення ( АДРЕСА_1 ) та про особу, що їх вчинила. 
Відтак, суд першої інстанції враховуючи наведене вище дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки сукупність встановлених в ході службового розслідування обставин свідчить, що при прийнятті постанов у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 114417, ГАА №114419 та ГАА № 114420 позивачем не вжито вичерпних заходів для встановлення особи правопорушника, не забезпечено своєчасного і правильного розгляду справ про адміністративні правопорушення, не проведено адміністративне затримання особи.
Однак на переконання колегії суддів такі висновки зроблені без встановлення всіх обставин справи з огляду на таке.
Так, апеляційним судом встановлено, що ні на момент звернення ОСОБА_2 зі скаргою на неправомірні дії ОСОБА_1 , ні на час розгляду справи у суді, спірні постанови ОСОБА_2 в належний спосіб не оскаржено і останні набрали законної сили.
Більше того, сторони в судовому засіданні пояснили, що штраф ОСОБА_2 сплачено в добровільному порядку. Вказане підтверджується матеріалами справи.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт складення трьох постанов за відсутності особи, відносно якої такі постанови виносилися, однак на переконання апелянта, з чим погоджується колегія суддів, таке не відповідає встановленим у судовому засіданні обставинам. Так зокрема з наданих пояснень встановлено, що постанова серії ГАА № 114417 винесена позивачем на підставі переданих йому на виконання матеріалів закритого кримінального провадження у справі. А постанови серії ГАА № 114419 та ГАА № 114420 виносились щодо конкретної особи, яку він вважав на момент винесення встановленої з її слів. Вказана особа була запрошена до Залізничного ВП, де відносно неї і були винесенні постанови. Разом з цим, можливість встановити дані вказаної особи засобами інформаційної системи ОСОБА_1 був обмежений  в силу її неналежної роботи, що підтверджувалося показами свідків в суді першої інстанції, які знаходяться в матеріалах справи.
Крім цього судом не здобуто доказів, того що позивач зобов`язаний був зареєструвати особу порушника в «Журналах обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Залізничного ВП ГУНП», оскільки внесення даних до цих журналів не входить до його обов`язків, а прослідкувати чи працівниками чергової частини дійсно внесений такий запис він позбавлений можливості.
Щодо відсутності відеозапису, в силу його не збереження, що фіксують територію прилеглу до чергової частини, центральний вхід у відділ поліції та кімнату прийому громадян Залізничного ВП, вказує на те, що неналежним доказом не можливо підтвердити покази сторін, щодо доставлення ОСОБА_2 чи іншої особи, для встановлення анкетних даних в ОСОБА_5 . 
Також колегія суддів бере до уваги те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 . Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові не прийнято будь – якого рішення про відкриття кримінального провадження, а лише скеровано для проведення службової перевірки ОСОБА_2 від 02.10.2020, щодо протиправних дій службових осіб Залізничного ВП ГУНП у Львівській області.
Апеляційний суд вважає, що реалізація дискреційного повноваження щодо застосування виняткового виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби має відповідати критеріям обґрунтованості, розумності, пропорційності і не повинна здійснюватись у свавільний спосіб. 
Звільнення з посади державної служби, як винятковий вид дисциплінарного стягнення може застосовуватись у крайніх, особливих, надзвичайних, неординарних випадках, як винятку із загальних правил. Перед застосуванням звільнення, як виняткового виду стягнення суб`єкт владних повноважень має обґрунтувати неможливість застосування інших вдів стягнення.
Суд погоджується з доводами відповідача, що притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчинила таке, суперечить, як нормам національного законодавства так і суперечить сутності правоохоронних органів. Однак такий факт, відносно дій позивача, не знайшов свого підтвердження.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що проведеним службовим розслідування жодним чином не обґрунтовано, в чому саме проявилося порушення позивачем службової дисципліни та вимог зазначених статей Законів України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та «Про Національну поліцію», в чому проявилося порушення та чим це підтверджується.
Відтак наявні підстави для визнання протиправними та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області Віконського Василя від 27.01.2021 року № 303 «Про грубе порушення службової дисципліни ДОП ВППП Залізничного ВП» та наказу начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області Віконського Василя від 05.02.2021 № 65/ос «По особовому складу».
Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядав трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Оскільки суд дійшов висновку, що оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню, а тому позивач підлягає поновленню на раніше займаній посаді з моменту звільнення, та на його користь підлягає нарахування та виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням.
Розрахунок середнього заробітку працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок №100).
Зокрема, згідно з абзацу 2 п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Відповідно до абзацу 1 п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає сума заробітку за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень вказаного Порядку.
Середньоденне грошове забезпечення позивача становить 442 грн 52 коп.
Кількість днів вимушеного прогулу станом на 21.12.2021. складає 319 календарних днів, у зв`язку з чим сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу становить: 442, 52 х 319 = 141163 грн 88 коп.
Згідно з пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
За таких обставин суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача компенсації в грошовій формі за невикористані чистини відпусток за 2019-2020 роки то колегія суддів вважає за потрібне зазначити таке.
Відповідно до ст. 92 Закону № 580-VІІІ поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Статтею 93 Закону № 580-VІІІ передбачено обчислення тривалості відпусток поліцейських. Так, поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 94 Закону № 580-VІІІ порядок виплати грошового забезпечення 
визначає Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до ст. 94 Закону України № 580-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.
Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Таким чином, відповідно до вимог Закону № 580-VІІІ та Порядку № 260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.
Також передбачено вказувати кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку в наказі про звільнення, з яким обов`язково має бути ознайомлений під підпис поліцейський та має право на його оскарження в частині або повністю.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 808/2122/18.
Судом встановлено, що відповідачем в наказі про звільнення було визначено, що позивач має право на отримання компенсації за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2021 році, тривалістю 02 діб основної відпустки та 01 доба додаткової відпустки.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, у зв`язку з відсутністю передбаченого законодавством у нього такого обов`язку.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням усіх наведених вище обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції частково неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову частково.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року у справі № 380/3412/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області Віконського Василя від 27 січня 2021 року № 303 «Про грубе порушення службової дисципліни ДОП ВППП Залізничного ВП».

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області Віконського Василя від 05 лютого 2021 року № 65/ос «По особовому складу».

Поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП з 06 лютого 2021 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Григоренка, 3 код ЄДРПОУ - 40108833) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 лютого 2021 року по 21 грудня 2021 року 141163 (сто сорок одну тисячу сто шістдесят три) грн 40 копійок з урахуванням обов`язкових платежів, податків та зборів.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 28 грудня 2021 року