ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 752/2751/21                              Суддя (судді) першої інстанції: Ольшевська І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2022 року                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б., 
суддів:                              Беспалова О.О.,
                                        Грибан І.О.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2021  року по справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання рішень протиправними та їх скасування, -

В С Т А Н О В И В:
До Голосіївського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подолянка Івана Андрійовича про проведення перевірки виконавчого провадження №64015366 від 12.01.2021р.; 
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Тараса Олександровича про скасування процесуального документу від 12.01.2021р., а саме, постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.12.2020 року, у виконавчому провадженні №64015366 з примусового виконання виконавчого листа №752/4480/17, виданого 27.10.2020 року Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 , як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в період з 22.05.2019р. по 24.12.2019р. на користь ОСОБА_1 половину суми штрафу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40140,00 грн.; 
- визнати протиправним та скасувати рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Тараса Олександровича про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у формі повідомлення від 12.01.2021 року у виконавчому провадженні №64015366.
В обґрунтування позовних вимоги позивач зазначив, що оскаржувані постанова про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2021р. та рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у формі повідомлення від 12.01.2021р. є протиправними з огляду на приписи ч. 6 ст. 382 КАС України, оскільки саме державна виконавча служба є належним суб`єктом з примусового виконання рішення суду про накладення та стягнення штрафу з ОСОБА_2 , як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. При цьому позивач вказує про безпідставність посилання відповідача на вимоги Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки відповідно до норм вказаного закону в даному випадку виконавчий лист не підлягає виконанню органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року позов задоволено:
- визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подолянка Івана Андрійовича про проведення перевірки виконавчого провадження №64015366 від 12.01.2021р.; 
- визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Тараса Олександровича про скасування процесуального документу від 12.01.2021р., а саме, постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.12.2020 року, у виконавчому провадженні №64015366 з примусового виконання виконавчого листа №752/4480/17, виданого 27.10.2020 року Голосіївським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_2 , як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в період з 22.05.2019р. по 24.12.2019р. на користь ОСОБА_1 половину суми штрафу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40140,00 грн.; 
- визнано протиправним та скасовано рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковського Тараса Олександровича про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у формі повідомлення від 12.01.2021 року у виконавчому провадженні №64015366.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, третя особа звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує доводи аналогічні викладеним у запереченнях на позовну заяву та разом з цим наголошує, що оскільки виконавчий документ, поданий на виконання, не відповідав вимога, передбаченим частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", тому державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання провамірно.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята у відповідності до вимог законодавства.
Крім того, позивачем позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на відпочинку за межами території України.
Колегією суддів досліджено матеріали справи та встановлено, що в них відсутні докази перебування представника позивача за межами території України, а отже клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив від відповідача.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили. 
За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року по справі № № 752/4480/17 заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду та накладення штрафу в зв`язку з неподанням звіту у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Накладено на ОСОБА_2 , як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в період з 22.05.2019 по 24.12.2019, штраф за неподання звіту про виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2018 у справі № 752/4480/17 та його невиконання у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить  80280 (вісімдесят тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в період з 22.05.2019 по 24.12.2019 на користь ОСОБА_1 половину суми штрафу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 40140 (сорок тисяч сто сорок) гривень 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в період з 22.05.2019 по 24.12.2019 до Державного бюджету України половину суми штрафу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить  40140 (сорок тисяч сто сорок) гривень 00 коп. В іншій частині заяву залишено без задоволення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року - скасовано в частині відмови в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати звіт про виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2018 у справі № 752/4480/17. Прийнято нову постанову в цій частині, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до Голосіївського районного суду м. Києва звіт про виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2018 у справі № 752/4480/17 протягом одного місяця після отримання копії вказаної постанови.
Голосіївським районним судом м. Києва 27 жовтня 2020 року на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14.02.2020р. у справі №752/4480/17 видано виконавчий лист.
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковським Тарасом Олександровичем 31 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 14.02.2020р. по справі №752/4480/17, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП№64015366 від 31.12.2020р.
Постановою заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подолянка Івана Андрійовича про проведення перевірки виконавчого провадження №64015366 від 12 січня 2021 року скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№64015366 від 31.12.2020р.
На підставі постанови заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подолянка Івана Андрійовича про проведення перевірки виконавчого провадження №64015366 від 12.01.2021р. головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковським Тарасом Олександровичем видано постанову про скасування процесуального документу ВП№64015366. 
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бочковським Тарасом Олександровичем 12 січня 2021року повідомлено позивача про повернення виконавчого листа від 14.02.2020р. у справі №752/4480/17, що підтверджується повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Повернення виконавчого листа обґрунтовано тим, що боржником за виконавчим листом визначено ОСОБА_2, як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке, в свою чергу, є органом державної влади, тому на підставі ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стягнення за даним виконавчим листом має провадитись центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Листом від 12 лютого 2021року №04.1-01-10/1949 Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві повідомило позивача, що стягнення коштів з боржника - фізичної особи не відноситься до повноважень Головного управління казначейства.
Отже, позивач, вважаючи постанови та рішення відповідача протиправними та такими, що порушують його права та інтереси, звернувся з даним позовом до суду. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що саме державна виконавча служба є належним суб`єктом з примусового виконання рішення суду про накладення та стягнення штрафу з ОСОБА_2 , як керівника Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини другої статті 18 наведеного Закону виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал судів в адміністративних справах у випадках, передбачених законом.
Пунктом 9 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.
Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року по справі № № 752/4480/17 про накладення штрафу на ОСОБА_2 , як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в період з 22.05.2019 по 24.12.2019, штраф за неподання звіту про виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24.12.2018 у справі № 752/4480/17 та його невиконання у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить  80280 (вісімдесят тисяч двісті вісімдесят) гривень 00 коп.
Згідно положень статті 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України. Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби.
Виходячи з аналізу законодавства, колегія суддів доходить висновку, що ухвала адміністративного суду про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень направляється для виконання до державної виконавчої служби.
Крім того, на виконання вищевказаної ухвали Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист 27.10.2020р.
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року по справі № № 752/4480/17 стосується накладення штрафу на ОСОБА_2 , як керівника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а не стягнення коштів з державного органу, державної установи чи з державного бюджету.
Разом з тим, листом від 12.02.2021р. №04.1-01-10/1949 Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві повідомило позивача, що стягнення коштів з боржника - фізичної особи не відноситься до повноважень Головного управління Казначейства.
Отже, в даному випадку судом першої інстанції прийнято рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним запереченню на позовну заяву, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. 
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 311, 313, 315-316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 червня 2021  року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          І.О. Грибан