ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року                                                                              Справа № 903/353/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Василишин А.Р. 

секретар судового засідання Шилан О.С. 

за участю представників сторін:
позивача - адв. Лавриненко К.Л.
відповідача - адв. Кондратюк В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія"
на рішення Господарського суду Волинської області від 06.10.2021 р. ухваленого у м. Луцьк, повний текст складено 11.10.2021 р.
у справі № 903/353/21 (суддя Кравчук А.М.)
за позовом Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав"           
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія"
про укладення договору
В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 06.10.2021 р. у справі № 903/353/21 позов задоволено частково. Визнано укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір № 4-23/10/20 між Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія" про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організацій мовлення, в редакції зазначеній у резолютивній частині рішення.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія" подало до Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 06.10.2021 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Скаржник доводить, що висновок суду про зобов`язання ТОВ "Інтернет технологія" укласти договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського прав і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення на умовах викладених у рішенні суду, не відповідає усім фактичним обставинам справи.
Судом безпідставно залишено поза увагою, що з усіма правовласниками телевізійних каналів товариством укладені відповідні договори на ретрансляцію телеканалів «Viasat Explorer», «VIP Comedi», «World Fashion Channel», «TV 1000», «TV 1000 action», «Travel Chanel», «TV 1000 East», «Viasat Nature», що підтверджено долученими до матеріалів справи копіями договорів і додаткових угод, копіями повідомлення про відступлення права за договором, копією рахунку та копією акту виконання договірних зобов`язань, і цих обставин не заперечував і позивач. Вважає також, що доказів ретрансляції товариством "Інтернет технологія" телевізійних каналів (програми) «World Fashion Channel», «TV 1000» та «Viasat Nature» позивач суду не надав, тоді як відповідач заперечував ретрансляцію цих каналів.
Оскільки відповідач здійснює ретрансляцію телевізійних каналів на підставі відповідних договорів з правовласниками таких телевізійних каналів та сплачує за них відповідну плату, тому не може бути зобов`язане до укладення договору з позивачем та сплачувати останньому кошти за використання в телевізійних каналах (програмах) об`єктів авторських та суміжних прав.
Вважає, що судом також не враховано, що позивачем не дотримано порядку укладення договору. Так позивачем надіслано ТОВ "Інтернет технологія" проект, в якому були відсутні істотні умови договору. Зокрема в розділі 1 не визначено термін «Територія» на яку поширюється дія цього договору, а в п.9.5 не зазначено платником якого податку є відповідач. Суд помилково вважав такі умови неістотними.
Стверджує, що суд допустив несправедливе вирішення справи, відхиливши заперечення ТОВ "Інтернет технологія" щодо змісту абзацу 2 п.3.2.2. та п.5.7 договору та погодившись з редакцією, запропонованою позивачем, чим допустив порушення балансу прав сторін договору. Зокрема, не враховано, що залишення абзацу 2 п.3,.2.2 в редакції позивача щодо способу компенсації спілкою провайдеру виплачених ним сум, що порушує права останнього та ставить наше товариство в нерівне становище із спілкою.
Крім того, відхиливши доповнення до п.5.7 договору суд фактично залишив неврегульованим механізм повідомлення іншої сторони договору про одностороннє розірвання договору.
Погодившись із запропонованим позивачем тарифом на ретрансляцію у 2021 році 0,9 грн. за абонента, та 1,5 грн. у 2022 році суд не урахував приписи ч.2 ст. 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» відповідно до яких тарифи, що пропонуються для застосування у договорах з користувачами, мають бути об`єктивними та обґрунтованими, зокрема, з урахуванням економічної вигоди використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав у господарській діяльності, характеру та обсягів використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо.
Стверджує, що в розділі першому договору (передостанній абзац) положення щодо визначення розміру винагороди (відрахування) мають ураховувати, що кількість каналів які підпадають під визначення ретрансляції становить лише 30,4%, тому і винагорода має становити лише таку частку від усієї кількості абонентів. А відтак даний абзац слід було викласти в наступній редакції: "Щоквартальна винагорода (відрахування) за цим договором розраховується як добуток кількості абонентів за звітний період на тарифи, зазначені у додатку №3 до цього договору, та на три місяці звітного кварталу та на відсоток програм організацій мовлення, початкова трансляція яких здійснена організацією мовлення, яка не підпадає під юрисдикцію України відповідно до закону або міжнародного договору, у загальній кількості ретрансльованих провайдером програм за звітний період.".
На підставі викладеного просить рішенням Господарського суду Волинської області від 06.10.2021 р. у даній справі скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові.

Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» подала до суд відзив на аппеляційну скаргу, у якому заперечує щодо змісту і вимог, викладених в апеляційній скарзі, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
Пояснює, що твердження відповідача, що програми організацій мовлення є єдиними об`єктами права інтелектуальної власності, які ним як провайдером програмної послуги використовуються та за які він повинен сплачувати роялті, - не відповідає дійсності.
Посилається на ч. 3 ст. 426 Цивільного кодексу України і доводить, що отримання дозволу від правовласника є фундаментальним правилом використання будь-якого об`єкта права інтелектуальної власності.
На даний час Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» визначено механізм, при якому провайдеру програмної послуги не потрібно укладати незліченну кількість договорів з правовласниками, аби отримати дозвіл на використання всіх об`єктів авторського права і суміжних прав, що таким провайдером ретранслюються. Для цілей розумної легалізації цих прав законом виділена окрема сфера управління такими правами - так звана «кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення».
Звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що ним укладено необхідні договори з правовласниками, організаціями мовлення, проте укладення договору з організацією мовлення є недостатнім, оскільки така організація може надати дозвіл на використання тих об`єктів, щодо яких їй належать виключні майнові права. Решта об`єктів авторського права і суміжних прав не можуть бути об`єктом ліцензійного договору між провайдером програмної послуги та організацією мовлення.
Вказує, що за своєю природою спірний договір є ліцензійним, тому до нього слід застосовувати положення ст. 1109 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 7 цієї статті у разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, дія ліцензії поширюється на територію України.
Пропонуючи відповідачу до укладення проект договору, у розділі 1 «Основні визначення» позивач виклав умову, що стосується території дії ліцензії, і в цілому позивач покладався на те, що відповідач самостійно заповнить цей пропуск і вкаже населені пункти, в межах яких на території України відповідач надає програмні послуги.
Оскільки відповідач цього не зробив, то підставним є або застосування положення ч. 7 ст. 1109 Цивільного кодексу України або зазначення України як території дії договору судом.
Відповідач інтерпретує умови щодо відповідальності позивача за невиконання умов договору як такі, що ставлять провайдера у невигідне становище. З цього приводу позивач зазначає, що відповідальність, яка визначена проектом спірного договору, не скасовує, а лише доповнює положення про відповідальність, яка встановлена безпосередньо актами цивільного та господарського законодавства. Тож говорити про нерівність становища сторін спірного договору немає ніяких підстав.
Доводить, що ціна договору, яка визначається на підставі тарифу, затвердженого в порядку, визначеному ч. 2 ст. 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», була погоджена шляхом переговорів всіх зацікавлених осіб: акредитованої організації колективного управління - з однієї сторони; профільних асоціацій і об`єднань користувачів за відповідною категорією, а також користувачів, які виявили бажання брати участь у переговорах з організацією колективного управління - з іншої сторони.
Водночас відповідно до останнього абзацу ч. 2 ст. 20 вказаного закону тарифи, узгоджені на переговорах про встановлення тарифів чи визначені судом, є обов`язковими для всіх користувачів за відповідною категорією та застосовуються з дати завершення переговорів про встановлення тарифів на підставі відповідного договору.

Громадська спілка «Коаліція аудіовізуальних і музичних прав» подала до суду додаткові пояснення, у яких повторює щодо території дії договору, що за своєю природою спірний договір є ліцензійним, тому до нього слід застосовувати положення ст. 1109 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 7 цієї статті у разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, дія ліцензії поширюється на територію України.
Пропонуючи відповідачу до укладення проект договору, у розділі 1 «Основні визначення» позивач виклав умову, що стосується території дії ліцензії, і в цілому позивач покладався на те, що відповідач самостійно заповнить цей пропуск і вкаже населені пункти, в межах яких на території України відповідач надає програмні послуги. Оскільки відповідач цього не зробив, то підставним є або застосування положення ч. 7 ст. 1109 Цивільного кодексу України, або зазначення України як території дії договору судом.
Разом з тим, суд першої інстанції зауважив, що «р. 1 в частині визначення території дії дозволу за цим договором, п. 9.5 щодо ідентифікації провайдера як платника податків зачитаються в редакції позивача у зв`язку з неподанням відповідачем, в т.ч. представником відповідача у судовому засіданні 06.10.2021 р., відповідних доказів на день розгляду справи. Договір містить всі істотні умови, необхідні для його укладення. Відсутність такої інформації не є підставою для відмови у позові.».
Щодо механізму одностороннього розірвання договору зазначає, що порядок розірвання договорів регулюється за загальними правилами встановленими Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України. Тим не менш, спірним договором додатково зазначено регулювання даного питання у п.5.5-5.8.
Звертає увагу суду на норми частини 3 ст. 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» і доводить, що зважаючи на обов`язок відповідача, як користувача у розумінні Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», в укладенні договору з єдиною акредитованою організацією колективного управління у визначеній сфері, та враховуючи викладені вище положення щодо розірвання спірного договору, очевидно, що спірні пункти не можуть вважатися такими, що ставлять сторони у нерівне становище, радше навпаки, вони викладені справедливо по відношенню до обох сторін договору.
Щодо твердження відповідача про «неврегульований судом механізм повідомлення іншої сторони договору про одностороннє розірвання договору» позивач вважає його абсолютно безпідставним, оскільки таке повідомлення регулюється чинним законодавством України, а саме ч. 3 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну або розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
З огляду на це, і судом першої інстанції зазначено, що «заперечення відповідача щодо абз. 2 п. 3.2.2, п. 5.7 договору не приймаються судом, оскільки спірні пункти, викладені в редакції позивача, не суперечать вимогам чинного законодавства, Закону про ефективне управління, засадам цивільного судочинства: справедливість, добросовісність, розумність (ст. З ЦК України).».
Щодо застосування тарифу зауважує, що відповідач при розгляді даної справи у суді першої інстанції як безпосередньо у судових засіданнях, так і у відзиві на позовну заяву не заперечував проти встановлених тарифів, доказів на їх спростування також відповідачем не надавалося.
Також наголошує, що у період з 10.03.2020 р. по 09.04.2020 р. позивачем та представниками провайдерів програмної послуги, а також їхніх об`єднань, проведено переговори щодо встановлення остаточних тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права та суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
В ході переговорів сторони дійшли згоди щодо остаточних тарифів винагороди, що зафіксовано протоколом остаточних розмірів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, розміщеного на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у розділі «Ставки (тарифи) винагороди за використання об`єктів авторського права і суміжних прав» (https://www.me.gov.ua).
Посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.10.2021 р. у справі № 912/3580/20, і стверджує, що встановлені тарифи є обов`язковими для всіх користувачів об`єктів авторського права і суміжних прав за відповідною категорією, відповідно до ст. 20 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і суміжних прав».
На підставі викладеного зазначає, що судом першої інстанції було дотримано основних принципів господарського судочинства, справу розглянуто справедливо та неупереджено, а рішення у даній справі прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія" підтримав доводи апеляційної скарги.
Представник Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" проти задоволення апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
Рішенням національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 652 від 02.04.2008 р. затверджено перелік програм, зміст яких відповідає вимогам Європейської конвенції про транскордонне телебачення і ретрансляція яких на території України не обмежується згідно з ч. 1 ст. 42 Закону Украіни "Про телебачення і радіомовлення" /а.с. 33-52 у т.1/.
Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 10.09.2019 № 14 акредитовано Громадську спілку "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав"( ГС "КАМП") у сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення строком на три роки /а.с.19-20 у т.1/.
Рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення № 817 від 17.04.2013 р. ТОВ "Інтернет технологія" видано ліцензію провайдера програмної послуги /а.с. 95 у т.1/.
У додатку до ліцензії серії НР № 00418-п від 08.05.2013 р. "Загальна концепція (принципи, підстави) добору програм для ретрансляції (пропозиції абонентам)" визначено перелік програм універсальної програмної послуги (умови розповсюдження програм - у відкритому вигляді). Визначено, що загальна кількість програм програмної послуги - 102, кількість вітчизняних програм - 71 /а.с. 186 у т.1/.
Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення листом від 28.08.2020 р. №7/119 надала ГС "КАМП" загальну концепцію пакетування (перелік) програм, придбаних для ретрансляції ТОВ "Інтернет технологія"/а.с. 53 у т.1/. 
В загальній концепції пакетування (перелік) програм, придбаний для ретрансляції  в мережі, відповідачем ТОВ "Інтернет технологія", зазначено, що загальна кількість програм придбаних для ретрансляції в мережі становить 109, з них вітчизняних 68. Зокрема  заявлено іноземні програми, які дозволені до ретрансляції на території України, а саме: Детский мир; Телеклуб; TV 1000 East; Беларусь 24; Viasaat World Explorer, Viasat history, TV 1000 ru kino, Телеканал 100; Travel chanel; Viasat Natura /а.с. 54-69 у т.1/.
У період з 10.03.2020 р. по 09.04.2020 р. на підставі ч. 2 ст. 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" ГС "КАМП" та представниками провайдерів програмної послуги та їх об`єднань проведено переговори щодо встановлення остаточних тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій        мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення.
Згідно з протоколом переговорів щодо остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, який розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у розділі "Ставки (тарифи) винагороди за використання об`єктів авторського права і суміжних прав" учасниками погоджено, що за кожного абонента користувача сплачується винагорода у 2020 році у розмірі 0,40 грн. у місяць,  у 2021році - 0,90 грн./міс., у 2022 році - 1,50 грн./міс., у 2023 році - 2,00 грн./міс., 2024році - 2,50 грн./міс., у 2025 році - 3,00 грн./міс. (надалі у тексті - тарифи за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права) /а.с. 84-94 у т.1/.
Листом від 23.10.2020 р. №4-23/10/20 Громадська спілка "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" направила на адресу відповідача для підписання у двадцятиденний строк з дня отримання листа договір №4-23/10/20 від 23.10.2020 р. про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організації мовлення з додатками /а.с. 70-83 у т.1/.
Листом № 88 від 19.11.2020 р. відповідач повідомив позивача про неможливість прийняття пропозиції щодо укладення договору, оскільки відповідач здійснює свою діяльність відповідно до умов ліцензійних та субліцензійних договорів із правовласниками  на ретрансляцію каналів (програм) в режимі реального часу, за що сплачує відповідно плату. За умовами таких договорів товариство не може змінювати зміст програми. Саме правовласники телеканалів (програм) зобов`язані отримувати дозвіл від суб`єктів авторського і суміжного права на використання товарів, що є об`єктом авторського права. Товариство не підпадає під визначення користувача відповідно до ст. 1 Закону Украіни "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав". Товариство не зобов`язане укладати договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організації мовлення /а.с.187-189 у т.1/.
Позивач ГС "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" вважає, що відповідач продовжує здійснювати господарську діяльність без підписання договору з акредитованою організацією і використовує у своїй діяльності об`єкти авторського права і суміжних прав, звернувся до суду з позовом та просить з 10.04.2020 вважати укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія" договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення  на умовах викладених в проекті договору.
Відповідно до рішення Господарського суду Волинської області від 06.10.2021 р. у справі № 903/353/21 позов задоволено частково. Визнано укладеним з дня набрання чинності рішенням суду договір № 4-23/10/20 між Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія" про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організацій мовлення, в редакції зазначеній у резолютивній частині рішення.
Суд першої інстанції, врахувавши норми ст. 12, ч.3 ст. 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", зазначив, що за наявності відповідної ліцензії на діяльність провайдера програмної послуги у відповідача та наявність акредитації у позивача в сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, та дійшов висновку, що в силу чинного законодавства укладення договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організації мовлення між ГС "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" та ТОВ "Інтернет технологія" є обов`язковим.
Вказав, що оскільки договірні правовідносини між сторонами виникають лише з дати набрання законної сили рішенням суду безпідставними є  визначені пунктом 3.1.2 умови проекту договору про обов`язок провайдера надавати громадській спілці інформації щодо найменувань програм організації мовлення, які ретранслюються ним станом на 10.04.2020 р. та інформацію про кількість абонентів за перший квартал 2020 р.
Відхилив доводи Спілки “КАМП” в частині права вимагати в судовому порядку встановлення з провайдером програмної послуги договірних відносин за цим договором до 31.12.2025 р. (кінцевий строк дії остаточних розмірів тарифів), який значно перевищує        строк дії статусу Спілки “КАМП” як єдиної акредитованої організації колективного управління у відповідній сфері - тривалістю у три роки (з 10.09.2019 р. до 10.09.2022 р.).         Суд визначив строк дії договору останнім днем дії у Спілки “КАМП” статусу акредитованої організації колективного управління - 10 вересня 2022 року. 
Суд також відмовив у викладенні умов п. 8.2 проекту договору в такій редакції "Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 (трьох) днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі", оскільки підтвердження форс-мажорних обставин потребує виконання певних визначених законом дій. Обмеження їх вчинення часовими рамками, зокрема трьома днями, є необґрунтованим та таким, що можливо утруднить отримання довідки  Торгово-промислової палати України та виклав п. 8.2 договору у редакції відповідача: "Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі". 
Також зазначив, що додаток № 3 фактично визначає ціну договору у 2020-2025 роках, і врахувавши, що договір є укладеним та набуває чинності з дня набрання чинності рішенням суду та припиняє свою дію 10.09.2022 р., суд дійшов висновку про викладення додатку №3 до договору в частині визначення тарифів у такій редакції: «з_____ 2021 по 31.12.2021 щомісячний тариф 0,90, з 01.01.2022 по 10.09.2022 щомісячний тариф 1,50».
Суд зауважив, що в частині визначення території дії дозволу за цим договором п. 9.5 щодо ідентифікації провайдера як платника податків залишаються в редакції позивача у зв`язку з ненаданням відповідачем, в т.ч. представником відповідача у судовому засіданні 06.10.2021 р., відповідних доказів на день розгляду справи. Договір містить всі істотні умови, необхідні для його укладення. Відсутність такої інформації не є підставою для відмови в позові.
В решті умови договору № 4-23/10/20 між Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія" про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організацій мовлення виклав в редакції запропонованій позивачем.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду регулюється ст. 187 ГК України та ст. 649 ЦК України.
Відповідно до ст.187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.
Згідно з частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання його є обов`язком для суб`єкта господарювання в випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.
Спілка як акредитована організація колективного управління у сфері кабельної ретрансляції об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення здійснює колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організації колективного управління (крім випадків, коли відповідні права вилучені правовласником з колективного управління в порядку, встановленому цим Законом), а тому  в силу вимог частини третьої статті 20 ЗУ "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" у відповідача існує прямий обов`язок укласти з позивачем договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.
Правові та організаційні засади колективного управління майновими правами суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в Україні визначені Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав". 
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції, зокрема: укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.
Частиною третьою статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" установлено, що    користувачі зобов`язані до початку використання в своїй діяльності об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про авторське право і суміжні права" укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.
Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства користувачі зобов`язані укласти з організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами в відповідній сфері, договір про використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.
Відповідно до вимог чинного законодавства провайдери програмної послуги здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм та передач у багатоканальних телемережах відповідно до переліку телерадіопрограм та передач, які передбачено надавати у складі програмної послуги на підставі ліцензії та відповідного дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (творів, виконань, фонограм, відеограм, зокрема таких, що містяться в таких передачах (програмах) організацій мовлення) ,а використання об`єктів авторського права і  (або) суміжних прав здійснюється на підставі відповідного договору, який укладається між провайдером програмної послуги (користувачем у розумінні Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав") та організацією колективного управління, яка здійснює управління майновими правами у відповідній сфері. Укладення такого договору є обов`язковим відповідно до вищенаведених вимог чинного законодавства.  
Враховуючи наявність відповідної ліцензії на діяльність провайдера програмної послуги у відповідача та наявність акредитації у позивача в сфері обов`язкового колективного управління - кабельна ретрансляція об`єктів авторського права і/або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення, суд встановив, що відповідно до вищенаведених вимог чинного законодавства укладення договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організації мовлення між Громадською спілкою "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" та ТОВ "Інтернет технологія" є обов`язковим.
Колегія суддів зазначає, що наявність у відповідача чинних договорів, укладених ним з організаціями мовлення на розповсюдження програм (телеканалів) за допомогою телекомунікаційних систем не виключає обов`язку на укладання з організацією обов`язкового колективного управління в відповідній сфері договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, що використовуються відповідачем як ліцензованим провайдером програмної послуги. Зокрема, з огляду на те, що відповідач у межах ретрансльованих програм телеканалів (відносно яких з телерадіоорганізаціями укладено відповідні договори) відтворює численні об`єкти авторського і суміжних прав, у тому числі аудіовізуальних творів (фільмів, відеокліпів), музичних творів, фонограм, відеограм тощо. З огляду на наведене доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів відхиляються.
Щодо змісту запропонованого проекту договору, колегія суддів зазначає наступне.
За своєю природою договір про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організації мовлення на програми організацій мовлення є ліцензійним договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1109 ЦК України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.
У разі відсутності в ліцензійному договорі умови про територію, на яку поширюються надані права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, дія ліцензії поширюється на територію України (ч.7 ст. 1109 ЦК України).
Отже, при визначенні території дії договору слід керуватися нормами ч. 7 ст. 1109 Цивільного кодексу України.
Враховано, що відповідач самостійно не вказав населені пункти, в межах яких на території України відповідач надає програмні послуги. Оскільки відповідач цього не зробив, то підставним є або застосування положення ч. 7 ст. 1109 Цивільного кодексу України або зазначення України як території дії договору судом відповідно до наведеної норми.
Суд першої інстанції правомірно встановив, що розділ 1 в частині визначення території дії дозволу за договором, п. 9.5 щодо ідентифікації провайдера як платника податків залишається в редакції позивача у зв`язку з неподанням відповідачем, в т.ч. представником відповідача у судовому засіданні 06.10.2021 р., відповідних доказів на день розгляду справи. При цьому запропонований позивачем проект договору містить всі істотні умови, необхідні для укладення такого договору. тому не зазначення в умовах договору територіі діі не є підставою для відмови у позові, як це доводить скаржник.
Щодо механізму одностороннього розірвання договору та заперечень відповідача в частині змісту абз.2 п.3.2.2. та 5.7 договору в редакції позивача колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до абз. 2 п. 3.2.2 договору в редакції, запропонованій позивачем, передбачено, що у разі порушення спілкою умов цього пункту та у разі стягнення з провайдера будь-яких сум компенсацій, збитків, штрафів тощо, у тому числі уповноваженими державними органами та/або будь-якими третіми особами за результатами судового розгляду відповідних спорів щодо виплати винагороди (відрахувань) за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, спілка зобов`язується беззаперечно відшкодувати провайдеру повний розмір таких сум компенсацій, збитків, штрафів тощо, а також всі понесені провайдером судові витрати, включаючи витрати на адвокатів та правову допомогу, шляхом утримання провайдером відповідної суми при здійсненні наступних  виплат відрахувань (винагороди).
Колегія суддів встановила, що пункт 3.2.2 договору стосовно відповідальності сторін в редакції, запропонованій позивачем, не суперечить нормам чинного законодавства, тоді як відповідач конкретних заперечень щодо невідповідності такої редакції умов договору певним нормам законодавства не надав ні в порядку досудового врегулювання спору, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції. Неконкретними є заперечення таких умов, викладені також в апеляційній скарзі.
Згідно з п. 5.7 договору в редакції запропонованій позивачем передбачено, що цей договір може бути розірваний будь-якою стороною договору в односторонньому порядку:
спілкою - у випадку невиконання провайдером будь-якого із зобов`язань, встановлених у підпунктах пункту 3.1. цього договору, та у випадку якщо провайдер не виконає зобов`язання протягом 15 календарних днів після отримання від спілки попередження про необхідність виконання зобов`язань; у такому випадку спілка має попередити провайдера письмово про таке розірвання не пізніше, ніж за 30 календарних днів до бажаної дати розірвання; провайдером - у випадку невиконання спілкою будь-якого із зобов`язань, встановлених у підпунктах пункту 3.2 цього договору, шляхом надсилання на зазначену у цьому договорі адресу іншої сторони відповідного письмового повідомлення із зазначенням дати розірвання цього договору.
Суд апеляційної інстанції враховує, що будь-яких зауважень щодо таких умов договору ТОВ "Інтернет технологія" на стадіі досудового врегулювання спору до звернення Громадської спілки "Коаліція аудіовізуальних і музичних прав" з позовом не заявив. Механізм повідомлення іншої сторони договору про одностороннє розірвання договору регулюється Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України, зокрема, ч. 3 ст. 188 Господарського кодексу України, де встановлено, що сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну або розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. Крім того, порядок розірвання договорів регулюється за загальними правилами встановленими Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України.
Колегія суддів зазначає, що наведені пункти, викладені в редакції позивача, відповідають нормам чинного законодавства, Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» та засадам цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України. 
Отже, спірні пункти не можуть вважатися такими, що ставлять сторони у нерівне становище, як це доводить скаржник, натомість такі умови відповідають чинному законодавству.
Колегія суддів відхиляє заперечення відповідача в частині ціни договору враховуючи наступне.
Так, у розділі 1 проекту договору запропоновано встановити наступне: "Щоквартальна винагорода (відрахування) за цим договором розраховується як добуток кількості абонентів за звітний період на тарифи, зазначені у додатку N 3 до цього договору, та на три місяці звітного кварталу.".
Згідно ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України ціна в господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.
За умовами ч. 2 ст. 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних) прав" тарифи, що пропонуються для застосування в договорах з користувачами, мають бути об`єктивними та обґрунтованими, зокрема, з урахуванням економічної вигоди використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав у господарській діяльності, характеру та обсягів використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, виду діяльності користувача, фінансово-економічних показників ринку, на якому здійснюється використання зазначених об`єктів.
Проекти попередніх тарифів розглядаються на загальних зборах організації колективного управління та визначаються в фіксованій сумі або у вигляді відсотків від надходжень користувачів, отриманих безпосередньо від використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав за вирахуванням витрат, пов`язаних з придбанням (набуттям) прав на такі об`єкти авторського права і (або) суміжних прав, чи відсотків від вартості обладнання і матеріальних носіїв, за допомогою яких можна здійснити відтворення об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, окремо для кожної категорії користувачів не менше, ніж на три роки. Попередні тарифи мають відповідати вимогам до тарифів, встановленим абзацом першим цієї частини.
Протягом 10 робочих днів з моменту затвердження проекту попередніх тарифів організація колективного управління зобов`язана оприлюднити проект попередніх тарифів шляхом: опублікування на своєму веб-сайті; надсилання до Установи; надсилання разом з пропозицією брати участь у переговорах про встановлення тарифів профільним асоціаціям і об`єднанням користувачів за відповідною категорією, а також окремо користувачам, які за даними організації колективного управління у попередньому звітному періоді сплатили не менше одного відсотка загального обсягу доходів від прав, зібраних організацією колективного управління за цією категорією користувачів.
Установа протягом 10 робочих днів з дня отримання від організації колективного управління проектів попередніх тарифів розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію про початок процесу переговорів про встановлення тарифів.
Протягом 30 календарних днів з дня оприлюднення проектів попередніх тарифів Установа здійснює реєстрацію учасників переговорів про встановлення тарифів зі сторони користувачів, а саме профільних асоціацій і об`єднань користувачів за відповідною категорією, а також користувачів, які виявили бажання брати участь у переговорах з організацією колективного управління.
Протягом 10 робочих днів з дня завершення реєстрації учасників переговорів організація колективного управління подає до Установи, а Установа оприлюднює інформацію про дату і місце проведення переговорів або про проведення переговорів у режимі відеоконференції. Установа здійснює посередництво у переговорах.
Переговори про встановлення тарифів мають бути завершені не пізніш як за 60 календарних днів.
Рішення учасників переговорів зі сторони користувачів приймаються двома третинами голосів від загального складу зареєстрованих учасників переговорів.
Тарифи, узгоджені на переговорах про встановлення тарифів чи визначені судом, є обов`язковими для всіх користувачів за відповідною категорією та застосовуються з дати завершення переговорів про встановлення тарифів на підставі відповідного договору.
Матеріалами справи підтверджено, що в період з 10.03.2020 р. по 10.04.2020 р. позивачем та представниками провайдерів програмної послуги (зокрема й профільними асоціаціями провайдерів програмної послуги - Спілкою кабельного телебачення України, Всеукраїнською асоціацією операторів кабельного телебачення і телеінформаційних мереж, Телекомунікаційною палатою України, Асоціацією правовласників та постачальників контенту - та КАМПом) проведені переговори щодо встановлення остаточних розмірів тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення. В ході переговорів сторони затвердили наступні остаточні розміри тарифів за кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і (або суміжних прав, крім прав організацій мовлення щодо їхніх власних програм (передач) мовлення: на 2020 рік - 0,40 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2021 рік - 0,90 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2022 рік - 1,50 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2023 рік - 2,00 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2024 рік - 2,50 грн/міс за кожного абонента (користувача); на 2025 рік - 3,00 грн/міс за кожного абонента (користувача), розміщеного на офіційному веб-сайті Міністерства розвитку, економіки, торгівлі та сільського господарства України /а.с. 84-94 у т.1/.
Ціна, запропонована позивачем у проекті договору, до укладання якого спонукається відповідач, відповідає остаточним тарифам (чинним на час вирішення спору), встановленим у порядку, визначеному частиною 2 статті 20 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних) прав", та є обов`язковою для відповідача як користувача об`єктами авторського та суміжних прав за відповідною категорією, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Колегія суддів враховує, що відповідач при розгляді даної справи у суді першої інстанції як безпосередньо у судових засіданнях, так і у відзиві на позовну заяву не заперечував проти визначених тарифів, доказів на їх спростування також відповідачем не надавалося.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Волинської області від 06.10.2021 р. у справі № 903/353/21 ґрунтується на матеріалах справи, відповідає чинному законодавству, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування за ст.277 ГПК України. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст.  129, 269, 270, 276, 281 - 282  Господарського процесуального кодексу України, суд
                   П О С Т А Н О В И В :

 Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернет технологія" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Волинської області від       06.10.2021 р. у справі № 903/353/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.
 Матеріали справи № 903/353/21 повернути Господарському суду Волинської області.

  Повний текст постанови складений 09 березня 2022 року

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В. 

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.