П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/10960/21	

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
ухвала суду першої іннсттанції прийнята 
у м. Одеса,. 03 вересняя 2021 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , про стягнення податкового боргу у розмірі 104 708,32 грн.,-
В С Т А Н О В И В :
У червні 2021 року Головне управління ДПС в Одеській області (позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 104708,32 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 29.01.2021р. відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про суми податкового боргу та інтегрованих карток платника (ІКП), податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_1 перед бюджетом становить 104708,32 грн., а саме: по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (96653,83 грн.) та військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (8054,49 грн.), що виникла внаслідок нарахування податкової декларації №17054 від 02.05.2018р. в зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу, контролюючим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №100175-17 від 21.08.2018р. посилаючись на приписи п. 87.11 ст. 87 ПК України, позивач просить стягнути вказану вище узгоджену суму заборгованості з відповідача.
02.07.2021р. (вх. № ЕП/17961/21) від Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області на адресу Одеського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на запит щодо підтвердження місця реєстрації та місця проживання ОСОБА_1 , яким є: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2021р. було прийнято до розгляду позовну заяву; відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.
06.08.2021р. (вх. № 43119/21) від фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просив залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03.09.2021р., позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 104708,32 грн., залишено без розгляду.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Головним управління ДПС в Одеській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити дану справу № 420/10960/21 до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування скарги апелянт зазначив про хибність висновку суду першої інстанції про пропуск позивачем спеціального строку 1095 днів для звернення до суду із даним позовом про стягнення з ФОПП ОСОБА_1 податкового боргу, оскільки, як наголошує апелянт, відповідно до п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України встановлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVTD-19), крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу. На період з 18 березня 2020 рокупо останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОУІР-19). зупиняється перебіг строків давності; передбачених статтею 102 цього Кодексу. Отже, з урахуванням зупинення перебігу строків давності, передбачених статтею 102 Податкового Кодексу України, грошове зобов`язання не набуло статусу безнадійного боргу, як було помилково зазначено судом першої інстанції при винесенні ухвали від 03.09.2021р.
Колегія суддів вважає, що справу можливо розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Згідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до суду з позовними вимогами щодо стягнення податкового боргу, що складається з заборгованості з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, яка виникла в результаті нарахування податкової декларації №17054 від 02.05.2018 р. на загальну суму 96 653 грн. 83 коп., заборгованості по військовому збору виникла в результаті нарахування податкової декларації №17054 від 02.05.2018 р. на загальну суму 8 054 грн. 49 коп.
Приймаючи ухвалу про залишення позовної заяви Головного управління ДПС в Одеській області без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що дана позовна заява подана позивачем до суду 25.06.2021р. (вх. № 10787/21), тобто за межами 1095 денного строку звернення до адміністративного суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.
Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
У відповідності до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (далі - ПК України), орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
В силу вимог ч.ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Частиною 3 наведеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду.
В свою чергу, податкове законодавство визначає спеціальні строки, відповідно до яких може розпочинатися процедура стягнення податкового боргу
Спеціальним строком звернення до суду з позовом у спорах цієї категорії справ є строк, визначений ст. 102 ПК України.
Так, відповідно до пунктів 102.1, 102.4 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Як встановлено приписами п. 95.1-95.3 ст. 95, п.102.4 статті 102 ПК України, контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 1340/5767/18.
Отже, строк звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу складає 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.
З огляду на викладене слідує, що строк у 1095 календарних днів, який встановлений у даній статті - це строк, протягом якого мають бути реалізовані всі стадії процедури стягнення податкового боргу.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , є платником податків та станом на 29.01.2021р. відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про суми податкового боргу та інтегрованих карток платника має заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 104  708 грн.
Вказаний борг виник в результаті нарахування по податковій декларації № 17054 від 02.05.2018р.
У зв`язку із несплатою самостійно наявної податкової заборгованості, платнику податків ОСОБА_1 було направлено податкову вимогу форми «Ф» ввід 21.08.2018р. № 100175-17.
Через відмову у самостійному погашенні податкового боргу контролюючим органом було подано вказаний позов до суду про її стягнення.
Тобто, з врахуванням вимог п.п. 102.1, 102.4 ст. 102 ПК України, з вимогами про стягнення наявної у відповідача ФОПП ОСОБА_1 заборгованості контролюючий орган мав право звернутись упродовж 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на приписи п. 57.1 ст. 57 ПК України, за якими, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Слід зазначити також, що при визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності), а не коли така особа з`ясувала для себе що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, дана позовна заява подана позивачем до суду 25.06.2021р. (вх. № 10787/21), податкова декларація у якій було визначено платником грошові зобовязанння, які в подальшому набули статусу податкового боргу та у межах даної справи які просить стягнути позивач була подана 02.05.2018р.
Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що контролюючим органом даний позов подано поза межами 1095 денного строку звернення до адміністративного суду.
Пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Як передбачено ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відтак, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.
В силу вимог ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
В свою чергу, відповідно до ч.6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Таким чином, у випадку встановлення судом після відкриття провадження у справі факту пропуску строку звернення до суду та з метою встановлення всіх фактичних обставин, за яких може бути прийнято рішення про залишення позову без розгляду, суд має залишити позовну заяву без руху для надання позивачу строку на усунення недоліків, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 09.12.2020 у справі № 560/2727/19.
Судом першої інстанції було дотримано  вказаних вище норм КАС України.
Ухвалою суду від 25.08.2021р. позовну заяву залишено без руху; надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
02.09.2021р. (вх. 48044/21) від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про усунення недоліків, в якому зазначено, що на період з 18.03.2020р. по останній календарний день місяця включно, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ґрунтовно не прийняв до уваги викладені контролюючим органом у своєму клопотанні доводи в обґрунтування наявності підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, оскільки саме по собі оголошення карантину не зупиняло роботи податкового органу та судів, а сторони у справі не позбавлені були можливості взяти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до ч. 4 ст. 195 КАС України, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.
Позивач, в свою чергу, є суб`єктом владних повноважень та з урахуванням приписів ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, проте податковим органом не наведено поважних причин з наданням відповідних доказів, які перешкоджали йому звернутись з цим позовом в межах 1095 денного строку звернення до адміністративного суду.
В контексті надання оцінки висновку суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги з приводу встановлення карантину, який на думку податкового органу у даному випадку зупинив строки плину спеціального строку, встановленого ст. 102 ПК України для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу, слід зазначити, що у спірних відносинах не підлягають застосуванню норми п. 52-2 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, відповідно до яких на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу, оскільки такий строк сплинув ще 31 січня 2020 року, тобто до започаткування наведеної норми, у зв`язку з чим його перебіг не може бути зупинений.
Відповідно до пункту 1постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(з урахуванням змін, внесених наступними постановами) на усій території України з 12.03.2020 року установлено карантин, який в подальшому неодноразово продовжувався і діяв до 31.12.2020 року згідно з цією постановою, встановлені та діють карантинні обмеження і на даний час.
02.04.2020 року набрав чинності Закон України від 30.03.2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID19)» (далі Закон № 540-ІХ), яким розділ VI «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства УкраїнивредакціїЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Закон №731-IX удосконалив раніше прийняті норми щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину для того, щоб, з однієї сторони, запобігти випадкам зловживання процесуальними правами недобросовісними учасниками справи та, відповідно, затягування розгляду справи під приводом діючого карантину, а з іншої - через процедуру поновлення судом процесуального строку забезпечити гарантування прав учасників справи, якщо їх реалізація ускладнена у зв`язку з карантинними обмеженнями. При цьому, можливість поновлення процесуального строку законодавцем віднесено на розсуд суду, залежно від обставин конкретної справи.
Вказаний закон набрав чинності 17.07.2020 року, тому перебіг процесуальних строків, що були продовжені на час дії карантину, закінчився 06.08.2020 року, тобто 06.08.2020 року останній день, коли особа могла скористатись правовою підставою для продовження строку для подання позову до адміністративного суду з пропущенням строку в зв`язку з запровадження Урядом України карантинних заходів.
У зв`язку із встановленням з 12.03.2020 року на території України карантину, законодавець передбачив можливість продовженням процесуальних строків лише до 06.08.2020 року. З вказаної дати (з 06.08.2020 року) поновлення пропущеного строку звернення до суду є правом, а не обов`язком суду, якщо суд визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, посилання апелянта на дію карантинних заходів не є достатньою мотивацією щодо об`єктивної неможливості звернення до суду в межах строку звернення, оскільки не спричинили припинення діяльності суду чи податкового органу.
Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року у справі №420/10960/21- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.   Єщенко О.В.