РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року
м. Рівне

Справа № 568/1609/20
Провадження № 22-ц/4815/40/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя: Боймиструк С.В., 
судді: Ковальчук Н.М., Хилевич С.В.
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Укргазбанк"до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В :
30 грудня 2020 року ПАТ КБ "Укргазбанк" звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором із солідарних боржників, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача грошові кошти в сумі: сума кредиту, що стягується достроково 1406542,05 грн., прострочена заборгованість по кредиту 2588,89 грн.; заборгованість по процентах 16275,46 грн., прострочена заборгованість по процентах 156039,63 грн., заборгованість по комісії 855,12 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав кредит в сумі 1425200 грн. на строк до 08.02.2038 р.
Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору, 09.02.18 р. між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.
Позивач стверджує, що повністю виконав умови договору та надав відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач порушив умови виконання кредитних зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком. У зв`язку неналежним виконання умов кредитного договору, банк звернувся в суд з даним позовом та просить достроково повернути тіло кредиту та стягнути складові його повної вартості.
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 1406542,05 грн. дострокового повернення коштів, простроченої заборгованості по кредиту 2588,89 грн.; заборгованості по процентах 16275,46 грн., простроченої заборгованості по процентах 156039,63 грн., заборгованість по комісії 855,12 грн. та 23734,52 грн. судового збору.
Вважаючи вказане судове рішення незаконним, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.
Зазначає, що всупереч наведеним в апеляційній скарзі положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практиці ЄСПЛ, суд першої інстанції відмовив відкласти судове засідання за його клопотанням та клопотанням його представника, розглянув справу за їхньої відсутності, чим порушив його право бути присутнім у судовому засіданні та бути заслуханим, надати свої пояснення та заперечення проти заявлених вимог Позивача.
Вказує, що моментом виникнення у Банку права на позов про дострокове погашення заборгованості, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, передує надіслання Позичальнику вимоги в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ч. 4 ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування", ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про іпотеку" та п. 4.2.3 Договору.
Вважає, що у позивача не виникло право на звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту.
Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Панас В.С. вказує, що ОСОБА_1 не заперечує факту отримання кредиту та його суму, протягом двох років щомісячно вносив кошти на погашення тіла кредиту та відсотків, отримав вимоги про усунення порушень, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Сторони в судове засідання не з`явились повторно, причини неявки визнані не поважними.
За результатами апеляційного розгляду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.1054, ч.1 ст.1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 007/01/2018/0100. 
Відповідно до п. 1.1 Договору, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 1425200 грн. 
Термін кредитування з 09.02.18 р. по 08.02.2038 р. (п. 1.3.1).
Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 08.02.2038 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений за домовленістю сторін на підставі угоди до цього Договору або достроково, відповідно до умов Договору (п. 1.3.2).
Сторони також підписали Додаток № 1 до Договору від 09.02.2018 р., яким передбачено розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором.
09.02.2018 р. в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 007/01/2018/0100.
Згідно умов Договору поруки, поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язання по кредитному договору № 007/01/201/8/0100 від 09.02.18 р. та несе солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що і позичальник перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору (п. 1.2)., а підписуючи цей Договір, засвідчив, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору та згоден забезпечувати виконання всіх його умов (п. 1.3, 1.4).
Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Оскільки умови договору позичальником виконувалися неналежно, то в грудні 2020 року банк звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права та інтересу.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Згідно з ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту на підставі ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування" ( у редакції, чинній з 10 червня 2017 року), або на підставі частини десятої статті 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній з 10 червня 2017 року), то у споживача (позичальника) відсутній обов`язок повернути достроково споживчий кредит і не може відбутися порушення прав кредитодавця. Такі ж висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, та аналогічні висновки є у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16.
Таким чином, наведені приписи підтверджують обов`язковість досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
При цьому, як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц, кредитодавець не може заявляти вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту у позовній заяві. Подання кредитодавцем позову є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин. Тому таке подання не можна кваліфікувати, як вимогу у розумінні частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (або, у даній справі, у розумінні ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування"). Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши на підставі Закону вимогу про дострокове повернення коштів за договором, у споживача (позичальника) немає обов`язку здійснити таке дострокове повернення.
Умовами Кредитного договору закріплено право Банку вимагати дострокового повного виконання Позичальником своїх зобов`язань у випадку істотних порушень цього Договору. Вимога про дострокове виконання Позичальником своїх зобов`язань направляється у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 60 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від Банку.
До позовної заяви, ПАТ АБ «Укргазбанк» долучив копію вимоги №129/28770/2020 від 25.09.2020 року, адресовану ОСОБА_1 та копію вимоги №129/35719/2020 від 25.11.2020 року, адресовану ОСОБА_2 .. До відзиву на апеляційну скаргу долучено копії рекомендованих повідомлень з яких вбачається направлення банком вимоги 25.09.2020 року, так і її отримання відповідачем 02.10.2020 року.
У направленій позичальнику вимозі банк вказував, що у нього станом на 23.09.2020 р. існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 1582301,15 грн. Тому банком було запропоновано позичальнику перерахувати кошти на погашення заборгованості. Однак така вимога була проігнорована, а тому банк реалізував своє право на судовий захист.
Слід зазначити, що й під час судового розгляду свої зобов`язання боржник не виконав, а тому відсутні підстави вважати, що направлення чи не направлення такої вимоги було вирішальним причинним чинником невиконання боржником своїх зобов`язань у добровільному порядку.
Згідно зі ст.553, ст.554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови складено 31 березня 2022 року.

Головуючий:                                                                С.В. Боймиструк

Судді :                                                                        Н.М. Ковальчук

                                                                               С.В. Хилевич