Ухвала
 
28 березня 2022 року
м. Київ
справа № 183/4184/21
провадження № 61-2742 ск22 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Сороки О. В. від 29 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного судуу складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., від 02 грудня 2021 року за заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні за виконавчим написом нотаріуса. Посилався на те, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», та, як наслідок, правонаступником сторони стягувача.
Просило суд замінити стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на  АТ «Альфа-Банк» у виконавчому провадженні  на виконання виконавчого напису № 524, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., про звернення стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером 1223285500:01:330:0052, площею 2,000 га, що розташована на території Піщанської сільської ради  та належить ОСОБА_1 у рахунок погашення перед АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 170 081,96 дол. США.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, у відкритті провадження у справі за заявою АТ «Альфа-Банк» відмовлено. Заяву, додані до неї матеріали повернуто заявнику та роз`яснено, що розгляд заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на виконання виконавчого напису нотаріуса віднесений до юрисдикції адміністративного суду.
Судові рішення мотивовано тим, що розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса відбувається у порядку адміністративного судочинства.
18 лютого 2022 року до Верховного Суду АТ «Альфа-Банк» подало касаційну скаргуна вказані судові рішення, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, встановленого частиноюпершою статті 390 ЦПК України, в якій просило їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримано поштою 25 січня 2022 року.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаємо за можливе його поновити.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником (частина перша статті 379 КАС України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18) зроблено такий висновок: «… у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 181 КАС України (статті 287 КАС України у чинній редакції). Отже, нормами ЦПК України та ГПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства».
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 рудня 2020 року у справі № 640/15952/19 (провадження № 61-9331св20).
За таких обставин, встановивши, що заявник просив замінити сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису  нотаріуса, суди зробили обґрунтований висновок про те, що це питання повинно вирішуватися у порядку адміністративного судочинства.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.
Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ :
Клопотання акціонерного товариства «Альфа-Банк» про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити та поновити строк на касаційне оскарження ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного судувід 02 грудня 2021 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного судувід 02 грудня 2021 року за заявою акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         О. В. Білоконь
                                                                                                                     О. М. Осіян
                                                                                                                     Н. Ю. Сакара