КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №753/11421/19                                                                              Головуючий у І інстанції Заставенко М.О.
Провадження №22-ц/824/124/2022                                                           Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача                                          Голуб С.А.,  
суддів:                                                           Писаної Т.О., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання     Сакалоша Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 пред`явив в суді названий позов посилаючись на те, що він та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2006. Під час шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останніх трьох років подружжя проживає окремо, між ними було встановлено спільний порядок виховання дитини та її проживання з кожним із батьків по черзі. Однак останнім часом, у зв`язку з тим, що позивач проживає з іншою жінкою, відповідач створює постійні конфлікти між сторонами та бажає встановити визначені години побачень для дитини з позивачем виключно у вихідні дні, що не влаштовує позивача, оскільки він бажає приймати активну участь у вихованні дитини, у зв`язку з чим і подано даний позов до суду.
Просив суд встановити наступний порядок утримання та виховання дитини ОСОБА_3 : кожен перший та треті тижні ОСОБА_3 проживатиме разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . В період проживання дитини з батьком вона буде знаходитись на  його повному утриманні. Кожен другий та четвертий тиждень дитина проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 В період проживання дитини з матір`ю дитина буде знаходитись на повному її утриманні.
25.10.2019 відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просила суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 5 400 грн. щомісячно, починаючи з 22.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.
Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що на даний час дитина проживає разом із нею в квартирі АДРЕСА_2 , а відповідач разом з іншою жінкою та їхньою спільною дитиною проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка є спільною сумісною власністю сторін. Спілкуванню дитини з батьком вона не перешкоджає, навіть сприяє, задля чого нею було орендовано квартиру в будинку поряд із місцем реєстрації доньки. Дитина періодично проживає з батьком, відпочиває з ним. Аліменти на утримання дитини  ОСОБА_1 ніколи не сплачував, лише періодично оплачував відпочинок дитини, купував одяг, спорядження для розваг та інше, що на його думку потрібно для дитини. З приводу витрат на дитину у них постійно виникали суперечки, оскільки матір дитини керувалася перш за все необхідними потребами дитини в раціональному харчуванні, купівлі сезонного та шкільного одягу, предметів для розвитку дитини, оплати додаткових занять, гуртків, а лише потім розваг. Батько дитини навпаки, надавав перевагу купівлі дорогих засобів для розваг, а тому ОСОБА_2 вважала, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання дитини, може організувати двотижневий виїзд на відпочинок посеред учбового часу, не узгодивши це питання а ні з  матір`ю дитини, а ні зі шкільними педагогами. Він не контролює виконання дитиною домашнього завдання, що негативно впливає на навчання дитини. Саме тому  ОСОБА_2 вважала за необхідне визначити місце проживання дитини з нею.
15.11.2019 ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій виклав наступні позовні вимоги: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою його проживання: АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини її заробітку до досягнення дитиною повноліття.
23.09.2020 ОСОБА_2 зареєструвала шлюб і змінила прізвище на ОСОБА_2 . (а.с.160-161 т.1)
Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 21 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів задоволені частково.
Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 25.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вказуючи на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права.
Рішення суду оскаржується лише в частині визначення судом розміру аліментів.
Апелянт зазначає, що наразі  він має роботу, проте його місячний дохід зменшився до 7500,00 грн на місяць.
Окрім того, на утриманні останнього перебуває його малолітній син, ОСОБА_7 2019 р.н. та ОСОБА_8 , оскільки остання не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/17305/20 від 27.11.2020 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно починаючи з 12.10.2020 і до досягнення сином ОСОБА_7 трирічного віку.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/17305/20 від 17.02.2021 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Наразі відкриті виконавчі провадження по вказаним рішенням та проводиться стягнення.
Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів на утримання матері дитини відраховується 1123,00 грн. на місяць, на утримання дитини - ОСОБА_7 в середньому - 1851,22 грн.
Апелянт зазначає, що  визначений судом розмір аліментів на дочку ОСОБА_3 є непосильним для нього.
Разом з тим, він жодного разу не відмовлявся від своїх батьківських обов`язків і, коли була можливість забезпечував відпочинок дитини за кордом щороку, без будь-якої компенсації з відповідача.
Наразі апелянт може сплачувати аліменти у розмірі не більше ніж 2000,00 грн.
Крім того, апелянт заперечує дату початку стягнення з 25.10.2019.
Апелянт зазначає, що сторони припинили спільне проживання з початку 2015 року.
Дитина проживала по черзі з кожним із батьків, а саме, тиждень через тиждень.
Під час проживання з батьком, дитина була на його повному утриманні. У кожного із батьків був окремий одяг та іграшки для дитини, які вони купували кожен за власний рахунок.
Тобто дитина, на яку стягуються аліменти на користь матері не проживала з нею увесь час, а лише половину місяця, в той час як іншу половину проживала з батьком.
Вказана обставина підтверджується численними доказами, які наявні в матеріалах справи.
Так, в судових засіданнях ані апелянтом, ані відповідачем не заперечувався факт проживання дитини по черзі у кожного із батьків. Відповідно до висновку №105 від 18.09.2020 ОСОБА_2 підтвердила, що дійсно дитина не проживає з нею одноособово, а проживає 50/50 з кожним із батьків. (а.с. 187-191)
Фактично ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 почала постійно проживати з матір`ю лише з 12.11.2020 року, а саме, коли органом опіки та піклування було прийнято рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Більше того, під час допиту дитини в судовому засіданні нею також не спростовувався факт проживання з обома із батьків.
Згідно актів обстеження житла, працівниками органу опіки та піклування встановлено, що дитина має власний одяг, взуття, іграшки у кожного з батьків. (а.с. 170-171)
Відтак, батько повністю утримував дочку, коли вона проживала у нього.
Відповідно до п. 3. ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Оскільки дитина не проживала з матір`ю до 12.11.2020, стягнення на її користь аліментів починаючи з 25.10.2019 є незаконним та необґрунтованим.
Аналогічна позиція висловлена в постанові ВС/КЦС у справі № 158/1638/18 від 17.06.2020, відповідно до якої, право на стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дитина.
Враховуючи зазначене, аліменти на утримання дочки на користь матері підлягають стягненню лише з 13.11.2020.
Просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 25.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким стягнути  аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 12.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.
З доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується, вважає їх надуманими, не обгрунтованими доказами та чинним законодавством, а подання апеляційної скарги направлено на затягування апелянтом сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
А тому суд першої інстанції, стягнувши з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з 25.10.2019, тобто з дня прийняття судом зустрічного позову ОСОБА_2 , повністю дотримався цієї вимоги законодавства.
Заперечуючи в апеляційній скарзі визначену судом дату початку стягнення аліментів 25.10.2019 і наводячи іншу дату - 13.11.2020, апелянт не обґрунтовує свою позицію чинним законодавством, а також не зазначає, яку норму права порушив суд, приймаючи рішення в цій частині.
Крім цього, незалежно від місця проживання дитини у різний час, мати завжди несла відповідальність за забезпечення дитини сезонним одягом, харчуванням, лікуванням, шкільним приладдям, одягом та взуттям та ін. В той час, як батько, навіть у найкращі часи, лише забезпечував відпочинок дитини - купував предмети розваги, спорядження для відпочинку, возив на відпочинок.
Але останнім часом - більше року, батько взагалі не приймає участі у забезпеченні дитини, навіть для відпочинку. Спільні відпустки батька з дитиною припинилися, спільне проводження часу значно зменшилося.
Таким чином, вимогу апеляційної скарги щодо зменшення періоду стягнення аліментів не обґрунтовано нормами законодавства та не підтверджено доказами.
До довідки ТОВ «Будпрофі груп» від 20.05.2021 слід віднестися критично, оскільки вона містить інформацію тільки про посадовий оклад. В той час, як за вимогами ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів враховується заробіток (дохід) платника аліментів.
Тобто, ОСОБА_1 не подано до суду доказів, які би підтверджували його фактичний місячний дохід, до якого, окрім посадового окладу, можуть входити премії, надбавки, компенсації тощо у відповідності до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146.
У зв`язку із зазначеним розрахунки, які наведені апелянтом в апеляційній скарзі з метою обґрунтування зменшення розміру аліментів, у яких відрахунки ведуться від «заробітної плати» 7500 грн., не можуть прийматися до уваги, оскільки вони грунтуються на недопустимому доказі.
Також рішенням встановлено, що подача ОСОБА_8 позову про стягнення аліментів могла бути ініційована з метою створення додаткових підстав для зменшення розміру аліментів у даній справі, оскільки позови про стягнення аліментів були подані нею під час розгляду цієї справі в суді.
ОСОБА_2 також вважає, що ОСОБА_8 подала суду позови про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина і себе саме з метою зменшення розміру аліментів на утримання доньки. Тим більше, в ході судового розгляду з`ясувалося, що ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_8 і їх спільним сином разом в одній квартирі, ведуть спільне господарство. Про їх спільне проживання також зазначено в акті обстеження умов проживання від 17. 06. 2020, який був складений головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації.
ОСОБА_8 є не тільки матір`ю спільного з ОСОБА_1 сина ОСОБА_7 , проживає разом в одній квартирі, а і була представником (адвокатом) ОСОБА_1 в даній справі до 15.03.2021 на підставі ордеру. Вказане свідчить про відсутність конфлікту між ОСОБА_14 і ОСОБА_8 , який міг би бути приводом  для стягнення аліментів, а також  їх спільне прикладання зусиль у даній судові  справі задля доведення своїх вимог і заперечення вимог ОСОБА_2 в тому числі і щодо стягнення аліментів.
В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_8 перебуває у декретні відпустці та не має можливості працювати, а отримує лише державну допомогу по догляду за дитиною у розмірі 860 грн.
За інформацією з Єдиного реєстру адвокатів України (роздруківка додається) ОСОБА_8 обліковується, як адвокат, у Раді адвокатів Київської області, працює у Адвокатському об`єднанні «ЮрЛекс» з адресою робочого місця: АДРЕСА_1 . Відомості про зупинення адвокатської діяльності адвоката на період декретної відпустки відсутні. Адвокат ОСОБА_8 в Україні одна, співпадінь немає.
Також у відкритому доступі на сайті «Судова влада» міститься інформація про здійснення ОСОБА_8 адвокатської діяльності, починаючи з 2018 року і по 2021 рік у цивільних, господарських і кримінальних справах у судах різних інстанцій і юрисдикцій. Навіть враховуючи можливі співпадіння прізвища, ім`я, по батькові ОСОБА_8 , більшість справ не викликає сумнівів (роздруківка додається).
Зазначене є підтвердженням наявності роботи і доходів у ОСОБА_8 від адвокатської діяльності і свідчить про штучність створення аліментних зобов`язань у ОСОБА_1 під час розгляду даної справи судом першої інстанції.
Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Фадеєва Н.І. підтримала апеляційну скаргу.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Горун Н.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення  представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.
Судом першої інстанції встановлено, що за час перебування у зареєстрованому з 03.11.2006 шлюбі, який рішенням суду від 26.06.2019 розірвано, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13).
Позивач та відповідач по справі, а також дитина зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20).
ОСОБА_1 - батько дитини - фактично проживає за адресою своєї реєстрації - у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 разом з  ОСОБА_8 та малолітнім сином ОСОБА_7 .
ОСОБА_2 - мати дитини - на час подання позову проживала в орендованій квартирі АДРЕСА_2 разом з дитиною, а згодом разом з цивільним чоловіком ОСОБА_15 .
В подальшому ОСОБА_2 - мати дитини - почала проживати у приватному будинку у Київській області, Бориспільському районі разом з чоловіком ОСОБА_17 , з яким 23.09.2020 зареєструвала шлюб (а.с.160), та донькою ОСОБА_3 .
Як вбачається з Довідки про доходи від 24.10.2019, виданої ОСОБА_2 з місця роботи - ТОВ «Фармасьютікал Рісерч Ассоушиейтс Україна», ОСОБА_2 працює на посаді фахівця з підготовки клінічних досліджень з 02.04.2019 та за період з квітня 2019 по вересень 2019 отримала середню заробітну плату в розмірі 39 303,87 грн.
Відповідно до Довідки від 20.05.2021, виданої ОСОБА_1 ТОВ «Будпрофі груп», позивач за первісним позовом працевлаштований на посаді майстра будівельних та монтажних робіт в ТОВ «Будпрофі груп» з 12.05.2021 з посадовим окладом 7 500 грн (а.с.207).
Крім того, ОСОБА_1 є засновником ТОВ «Київкрафтбуд» та директором ТОВ «Київпроектінвест».
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виданого Дарницьким РВ ДВС у м. Києві від 08.04.2021 на виконанні знаходиться виконавчий лист №753/17305/20 від
19.01.2021 виданий Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на її утримання аліментів у розмірі 1/6 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.10.2020 до досягнення сином трирічного віку.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам виданого Дарницьким РВ ДВС у м. Києві від 08.04.2021 на виконанні знаходиться виконавчий лист №753/17889/20 від 24.03.2021 виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_7 аліментів у розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.10.2020 до досягнення сином повноліття.
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів, суд першої інстанції проаналізував надані сторонами пояснення і докази і виходив з того, що позови ОСОБА_8 про стягнення аліментів були подані в жовтні 2020 року, під час розгляду цієї справи, при цьому з пояснень позивача ОСОБА_1 та опитаної дитини ОСОБА_3 суду відомо, що ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Незважаючи на те, що подача ОСОБА_8 позову про стягнення аліментів дійсно могла бути ініційована з метою створення додаткових підстав для зменшення розміру аліментів на дитину, суд зазначив, що вказана обставина не є визначальною для вирішення цього спору, оскільки в будь-якому випадку закон покладає на батьків обов`язок утримувати неповнолітню дитину, отже ОСОБА_1 зобов`язаний утримувати обох дітей незалежно від  того, чи стягнуті аліменти  на дітей в судовому порядкую. З огляду на вказане, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої доньки, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд вважав за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн.
Суд  визначив, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції  виходячи з такого.
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів вірно застосував наведені норми матеріального права і дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволенні  у визначеному судом розмірі.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд дослідив надані сторонами докази і оцінив  їх  за своїм внутрішнім переконанням. Надана  позивачем довідка про посадовий оклад не доводить розмір отримуваного ним доходу, оскільки заробітна плата складається не тільки з посадового окладу, а і з інших виплат, які входять до структури заробітної плати. Довідку про отримані доходи ОСОБА_1 суду не надав.  Тому доводи апелянта про те, що розмір його заробітної плати унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі є необґрунтованими. 
Крім того, судова колегія бере до уваги також заперечення ОСОБА_2 проти апеляційної скарги, які зводились до того, що ОСОБА_8 є практикуючим адвокатом, отже отримує дохід від адвокатської діяльності, тому доводи апеляційної скарги про те, що сплата ОСОБА_1 аліментів на дочку у розмірі 3000 грн. зробить неможливим утримання ним іншої дитини та ОСОБА_8 є голослівними, оскільки матір сина ОСОБА_7 - ОСОБА_8 також зобов`язана утримувати свою дитину і має таку можливість.
Щодо дати, з якої стягуються аліменти, то в цій частині рішення суду також є законним. 
Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Також законом передбачені випадки стягнення аліментів за минулий час. Однак законом не передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті з іншої дати, а саме пізніше, після пред`явлення позову. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів, цим самим судом встановлені обставини проживання дитини разом зі стягувачем аліментів, в даному випадку із ОСОБА_2 , а тому не може бути змінена  і дата, з якою стягуються аліменти.
Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставин справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду  м.Києва від  21 травня 2021 року у за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів залишити без змін в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і колегією суддів не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27 січня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: