Справа № 461/2594/15-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3968/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 12

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       22 березня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                     головуючого - судді Ніткевича А.В.,     
                                     суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
                                     секретаря Жукровської Х.І.
                                з участю представника заявника Сенів Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2021 року в складі судді Зубачик Н.Б. у справі за заявою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред"явлення його до виконання,-
встановив:
У жовтні 2021 року заявник Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред"явлення його до виконання.
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що на виконанні Галицького ВДВС перебував вищевказаний виконавчий лист з примусового виконання рішення Галицького районного суд м. Львова від 18.06.2015, яким позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , з участю третьої особи ЛМКП «Айсберг», про зобов`язання до вчинення дій задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 за власні кошти відновити вікно на місці самовільно влаштованого дверного прорізу зі сторони головного фасаду будинку АДРЕСА_1 .
Заявник зазначає, що 15.09.2017 Галицький ВДВС м.Львова надав відповідь на запит Галицької районної адміністрації, у якій повідомлено, що 30.06.2016 державний виконавець скерував подання у правоохоронні органи про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду та виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ скеровано до органу, що його видав. 
16.09.2021 на адресу районної адміністрації надійшла відповідь Галицького ВДВС м. Львова, в якому зазначено, що в провадженні Галицького відділу державної виконавчої служби у місті перебувало виконавче провадження № 50357472, яке завершено 30.06.2016, згідно даних ВП-спецрозділ. 
Заявник стверджує, що рішення суду про відновлення вікна на місці самовільно влаштованого дверного прорізу зі сторони головного фасад/ будинку АДРЕСА_1 не виконано, а відсутність виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що такий втрачено. 
Просив суд видати дублікат виконавчого листа № 461/2594/15-ц та поновити строк пред`явлення його до виконання.
Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2021 року у задоволенні заяви голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Зозулі А. про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строку пред`явлення його до виконання відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив заявник Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин справи.
В апеляційній скарзі покликаючись на хронологію подій у спірних правовідносинах та невиконання боржником рішення Галицького районного суду м. Львова від 18.06.2015, зазначає, що при розгляді заяви суд не дослідив належно усі матеріали справи та не врахував той факт, що оригінал виконавчого листа Галицьким ВДВС у м. Львові повернуто у Галицький районний суд м. Львова, тому такий повинен був бути у матеріалах справи.
Відтак, суд прийняв неправильне рішення про те, що районною адміністрацією не представлено жодного доказу на підтвердження втрати виданого виконавчого листа.
Зазначає, що при розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, при цьому, звертає увагу, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його втрачено.
Вважає, що за встановленого факту невиконання рішення суду, видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника і не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ. 
Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2021 рокута постановити нову, якою заяву задовольнити.
Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строку пред`явлення його до виконання, районний суд виходив з того, що заявником не представлено жодного належного
доказу на підтвердження втрати виданого виконавчого листа.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.
Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. 
Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.
Судом встановлено, що заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова 18 червня 2015 року задоволено позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , з участю третьої особи ЛМКП «Айсберг» про зобов`язання до вчинення дій.
Зобов`язано ОСОБА_1 за власні кошти відновити вікно на місці самовільно влаштованого дверного прорізу зі сторони головного фасаду будинку АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Галицької районної адміністрації Львівської міської ради сплачений судовий збір (а.с. 32-33).
Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова 18 червня 2015 року не оскаржувалося, відтак набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.
З матеріалів справи встановлено, що 07.07.2015 Галицький районний суд м. Львова видав виконавчий лист № 461/2594/15-ц, який 01.03.2016 надійшов до примусового виконання у Галицький ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області.
04.03.2016 відкрито виконавче провадження № 50357472 із виконання зазначеного виконавчого листа.
Згідно листа Галицького ВДВС ВП № 50357472 завершено 30.06.2016.
Заявник зазначає, що впродовж з грудня 2016 року по липень 2021 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради сім разів зверталася до Галицького ВДВС із інформаційними запитами, щодо отримання інформації про хід виконавчого провадження (а.с. 46-54).
При цьому, ще листом від 15.09.2017 № 8169 Галицьку районну адміністрацію повідомлено, що 30.06.2016 державний виконавець скерував подання в правоохоронні органи про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду та одночасно скеровано виконавчий документ до органу, що його видав (а.с. 49).
Як стверджує заявник, рішення суду не виконано, а виконавчий документ відсутній у стягувача та органі державної виконавчої служби.
Звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, заявник покликається на факт втрати/відсутності виконавчого документу, однак судове рішення на день розгляду даної заяви відповідачкою не виконане, тому просив заяву задовольнити.
Колегія суддів виходить з того, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК).
Відповідно до пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Тобто заява про видачу дубліката виконавчого листа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Зважаючи на те, що результат розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа на пряму залежить від строку пред`явлення такого до виконання, а у разі пропуску такого, від результату розгляду судом заяви про поновлення такого, колегія суддів в першу чергу з`ясовує питання строку, в контексті можливості пред`явлення виконавчого листа до виконання.
У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на час ухвалення заочного рішення Галицького районного суду м. Львова 18 червня 2015 року у справі № 461/2594/15 та видачі виконавчого листа, втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII).
Згідно із ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) виконавчі листи та інші документи могли бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно із пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII дає підстави для висновку, що цей закон застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII, тобто для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
Крім цього, згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2018 року у справі №553/1951/14-ц (провадження № 61-20552св18), тлумачення пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», щодо того, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, дозволяє зробити висновок, що цей строк застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом.
В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Схожі за змістом положення були передбачені і у ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.
Іншими словами, якщо на час набуття чинності Закону України «Про виконавче провадження» у редакції закону № 1404-VIII, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова, не сплив, такий підлягає пред`явленню до примусового виконання протягом трьох років.
При цьому, ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції закону від 02.06.2016 №1404-VIII, набрав чинності 05.10.2016.
Як вже зазначалося, підстави переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання визначено статтею 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.
Зокрема, у частині першій цієї статті зазначено, що строки пред`явлення  виконавчого  документа  до  виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання та частковим виконанням рішення боржником. 
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч. 3 цієї статті).
Перебіг строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання починається саме з дня його повернення, а не з дня отримання такого документа стягувачем. Відповідний висновок міститься у судовому рішенні Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі № 464/175/17 (провадження № 61-39136ск18).
Таким чином, враховуючи встановлений судом факт повернення виконавчого документа 30.06.2016 та можливістю пред`явлення такого до виконання не пізніше 30.06.2017 (один рік), колегія суддів приходить беззаперечного висновку про те, що строк пред`явлення до виконання виконавчого документа не сплив на час набрання чинності ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, тому до примусового виконання виконавчого листа у даній справі необхідно застосовувати трирічний строк.
Іншими словами виконавчий лист № 461/2594/15-ц від 07.07.2015 міг бути поданий до примусового виконання до 30.06.2019, однак такий, як зазначається заявником, є втрачений, оскільки відсутній у матеріалах справи, у стягувача чи Галицькому ВДВС, відтак до примусового виконання не пред`являвся.
Разом з цим, як зазначалося вище, ще листом Галицького ВДВС від 15.09.2017 № 8169 Галицьку районну адміністрацію повідомлено, що 30.06.2016 скеровано виконавчий документ до органу, що його видав, тобто з вересня 2017 року заявнику було відомо про відповідну процесуальну дію та можливі наслідки такої.
Поряд з ицм, навіть з цього часу (вересень 2017 року) до подання 05.10.2021 заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред"явлення його до виконання, пройшло понад чотири роки.
Аналіз змісту ч. 1 ст. 433 ЦПК України, яка передбачає можливість поновлення пропущеного з поважних причин строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий документ до примусового виконання.
Перелік причин, які необхідно вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, будь яких підстав поважності пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник фактично не називає.
Між тим, відповідна поведінка стягувача підтверджує невжиття ним достатніх та своєчасних заходів, які б мали призвести до обізнаності та отримання відповідної інформації стосовно стану виконавчого провадження. 
При цьому, колегія суддів враховує, що як відповідно до ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, так і згідно ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року стягувач, як сторона виконавчого провадження, наділений широким колом повноважень щодо контролю за діями виконавця, в тому числі має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Разом з цим, стягувач лише у жовтні 2021 року звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Враховуючи наведене, матеріали справи, на переконання колегії суддів, містять беззаперечні докази того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений Галицькою районною адіміністрацією не з поважних причин, оскільки протилежного судом не встановлено.
Таким чином, доводи стягувача стосовно того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин не є переконливими, оскільки не містять належних та допустимих доказів такого, тому у задоволенні такої вимоги необхідно відмовити за недоведеністю.
В цьому контексті колегія суддів також враховує те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має на меті забезпечення принципу правової визначеності, оскільки захищає боржника від прострочених вимог стягувача.
Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та фактично встановивши, що у стягувача відсутні поважні причини пропуску такого, колегія суддів вважає необгрунтованою заяву Галицької районної адміністрації і в частині видачі дубліката виконавчого документа, оскільки подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги.
Разом з цим, дійшовши правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Галицької районної адміністрації, суд першої інстанції відмовив у задоволенні такої з підстав відсутності доказів на підтвердження втрати виданого виконавчого листа, не звернувши увагу на те, що таке питання є похідним у контексті спірних правовідносин та залежить від дотримання строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а у разі пропуску такого, від результату розгляду судом заяви про його поновлення, допустивши таким чином порушення норм процесуального права, які мають значення для вирішення даної справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у редакції мотивів даної постанови, а саме з підстав відсутності поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що має наслідком також відмови у видачі дубліката виконавчого листа та свідчить про часткову підставність доводів апеляційної скарги, однак відсутність підстав для задоволення відповідної заяви Галицької районної адміністрації.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради – задовольнити частково.
Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 жовтня 2021 року- скасувати.
У задоволенні заяви Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про видачу дубліката виконавчого листа № 461/2594/15-ц та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 березня 2022 року.

Головуючий:                                                        А.В. Ніткевич 

Судді:                                                                С.М. Бойко
       
С.М. Копняк