ПОСТАНОВА 
Іменем України

18 січня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/1754/20
провадження № 22-ц/4809/143/22 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О. Л., Письменний О. А.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,
учасники справи: 
позивач - Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень»;
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2021 року (суддя Варакіна Н.Б.).

В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» звернулося до Кіровського районного суду м. Кіровограда  з позовом до ОСОБА_1 про стягнення простроченої заборгованість за Договором за споживчий кредит №PP/15/21 від 01 березня 2018 року в розмірі 396 375, 41 грн, яка включає в себе: прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 321 071, 04 грн; заборгованість за процентами за період з 01.03.2020 по 01.03.2020 (включно) в розмірі 232, 47 грн; прострочену заборгованість за процентами в розмірі 66 043, 73 грн; несплачену пеню в розмірі 2 415, 89 грн, несплачену пеню в розмірі 6 612, 28 грн. А також вирішити питання про розподіл судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 березня 2018 року між Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (надалі - Позивач або Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач або Позичальник) укладено Договір про споживчий кредит №РР/15/21 від 01.03.2018 (надалі – Кредитний договір).
За умовами п. 1.1. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 385 000,00 грн на споживчі потреби з кінцевою датою повернення боргу - 10 лютого 2028 року.
За користування кредитом, Позичальник зобов`язався сплачувати кредит, проценти в розмірі 26,5 % річних та повернути кредитні кошти до 10 лютого 2028 року.
Пунктом 1.4.2. Кредитного договору передбачено, що Кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на Поточний рахунок Позичальника, зазначений у п. 1.4.1. Договору.
Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, кредит, одержаний Позичальником за Договором, повертається щомісячно згідно графіку платежів, але не пізніше 10 (десятого) числа кожного місяця, починаючи з 10 квітня 2018 року. 
Згідно п. 4.2. Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати проценти за користування Кредитом не пізніше 10 (десятого) календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому такі проценти були нараховані. Останнє погашення процентів здійснюється не пізніше дати повернення Кредиту, що вказана в 1.5. Договору.
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, виконання зобов`язань Позичальника забезпечено іпотекою 3-х кімнатної квартири загальною площею 59, 53 кв. м., житловою площею 44, 00 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності Відповідачу.
01 березня 2018 року Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та надав Позичальнику Кредит, перерахувавши кредитні кошти в розмірі 385 000,00 грн на рахунок Позичальника, зазначений у п. 1.4.1. Договору, що підтверджується Випискою по особовому рахунку за період з 28.02.2018 року по 02.03.2020 року.
Відповідно до п. 5.6. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути суму Кредиту, сплатити проценти за користування ним та неустойки, передбачені Договором.
Позивач стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість, яку необхідно стягнути в примусовому порядку.
Представником відповідача подано відзив на позов, яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Банк інвестицій та заощаджень», у зв`язку з недоведеністю суми видачі кредиту ОСОБА_1 .
В обґрунтування зазначено, що Банк, як на підтвердження невиконання зобов`язань по кредиту посилається на розрахунок заборгованості. Проте, із даним твердженням представник не погоджується, оскільки розрахунок заборгованості за позовом не є доказом існування заборгованості, а є частиною процесуального документу - позовної заяви і не є первинним бухгалтерським документом взагалі. Також зазначає, що до позову не надані всі документи, які пов`язані з Договором кредиту (а.с.78).
23 вересня 2021 року представник відповідача, адвокат Майнард Н. О. подала до суду клопотання про закриття провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Оскільки ОСОБА_1 01.09.2021 сплатила суму заборгованості 396 375,41 грн та судовий збір в розмірі 5 945,60 грн, на підтвердження чого надала квитанції (а.с.156-162).
Представником позивача 23.09.2021 подано до суду клопотання в якому зазначено, що відповідач здійснила часткове погашення кредиту в розмірі 402 321 грн, але залишився борг у сумі 9028,17 грн, який просить стягнути (а.с.147-148).

Короткий зміст ухвали суду

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2021 року провадження у справі за позовом АТ «Банк інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - закрито.
Закриваючи провадження у справі, суд вказав, що справа підлягає закриттю з підстав відсутності предмета спору, оскільки заборгованість за договором відповідачем погашена в повному обсязі та сплачений судовий збір.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2021 року, Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» оскаржив її в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу про закриття провадження у справі, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апелянт посилається на те, що закриваючи провадження у справі районний суд виходив з того, що відповідач сплатила заборгованість в розмірі 396 375, 41 грн та судовий збір в розмірі 5 945, 60 грн, але дійшов помилкового висновку про те, що заборгованість за договором нею погашена в повному обсязі, а тому відсутній предмет спору у даній справі.
З таким висновком суду не погоджується з огляду на наступне. 
Предметом позову у справі № 404/1754/20 є стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «Банк інвестицій та заощаджень» простроченої заборгованості за Договором про споживчий кредит № РР/15/21 від 01 березня 2018 року в розмірі 396 375,41 грн, станом на 02.03.2020 року, яка включає в себе:
-прострочену заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 321 071,04 грн;
-заборгованість за процентами за період з 01.03.2020 по 01.03.2020 р. (включно) в розмірі 232,47 грн;
-прострочену заборгованість за процентами в розмірі 66 043,73 грн; несплачену пеню в розмірі 2 415,89 грн; несплачену пеню в розмірі 6 612,28 грн.
Розмір заявленої заборгованості підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості станом на 02.03.2020 року, виписками по особовому рахунку відповідача, Договором про споживчий кредит № РР/15/21 від 01.03.2018 р. (надалі - Кредитний договір).
Згідно п. 4.10. статті 4 Кредитного договору, сторони встановлюють наступну черговість погашення заборгованості за цим Договором: 1) прострочена до повернення сума Кредиту; 2) прострочені проценти за користування Кредитом; 3) сума Кредиту (поточна заборгованість згідно графіку платежів); 4) проценти за Користування Кредитом; 5) пеня за прострочення сплати процентів за користування Кредитом; 6) пеня за прострочення повернення Кредиту; 7) передбачені Договором неустойки (штрафи, пеня); 8)дострокове повернення (в тому числі часткове) повернення суми Кредиту.
Банк зазначає, що суд зробив висновок про відсутність предмету спору на підставі того, що Відповідач сплатила заборгованість в розмірі 396 375,41 грн та судовий збір - 5 945,60 грн, на підтвердження чого, послався на квитанцію про сплату.
При цьому, суд першої інстанції поза увагою залишив те, що квитанція № 42092 від 01 вересня 2021 року на суму 396 375,40 грн, з призначенням платежу: «зарахування суми для погашення кредиту № РР/15/21 від 01.03.2018 року» не може вважатися належним та допустимим доказом сплати заборгованості за Договором про споживчий кредит № РР/15/21 від 01.03.2018 р, яка існувала станом на 02.03.2020 року, що становить предмет спору, оскільки відповідачем не доведено, що сплачена ним сума спрямована на погашення саме заборгованості, що існувала станом на 02.03.2020 року, а саме: простроченої заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 321 071,04 грн; заборгованості за процентами за період з 01.03.2020 по 01.03.2020 р. (включно) в розмірі 232,47 грн.; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 66 043,73 грн; несплаченої пені в розмірі 2 415,89 грн; несплаченої пені в розмірі 6 612,28 грн.
Вказує, що сплачена відповідачем 01.09.2021 року сума в розмірі 396 375,41 грн свідчить лише про зарахування суми в розмірі 396 375,41 грн для погашення кредиту, а тому судом необґрунтовано зроблено висновок про те, що сума в розмірі 9 028,17 грн (несплачена пеня в розмірі 2 415,89 грн + несплачена пеня в розмірі 6 612,28 грн) не була предметом спору.
Представником відповідача до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.09.2021 про закриття провадження у справі залишити без змін. В обґрунтування зазначено, що ОСОБА_1 вимоги позовної заяви було оплачено повністю, не зважаючи на той факт, що строк договору кредиту завершується лише 01.03.2025, що свідчить про односторонню зміну умов договору кредиту з боку позичальника. Посилається на те, що розрахунок датований 22.09.2021 доданий до клопотання про залучення додаткових доказів, як і розрахунок, який міститься в апеляційній скарзі не містить періоду, за який такі зобов`язання нараховані, пояснень щодо підстав здійснення таких нарахувань та чи входить сума визначена банком до основних зобов`язань. А тому вважає, оскільки позивачем в односторонньому порядку змінено порядок виконання договору, до завершення його строку дії, у нього відсутні всі підстави нараховувати прострочення на всю суму кредиту, так як за частиною кредитних зобов`язань строк сплати фактично не настав (а.с.210-213). 

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подана 18 жовтня 2021 року, цивільна справа в провадження апеляційного суду надійшла – 25 жовтня 2021 року.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором повернуто до Кіровського районного суду м.Кіровограда для усунення недоліків у оформленні матеріалів справи.
Матеріали справи після дооформлення повернуті до суду апеляційної інстанції – 18 листопада 2021 року.
Ухвалою суду від 26 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву.
16 грудня 2021 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 18 січня 2022 року, про що постановлено відповідну ухвалу.
Ухвалою суду від 12 січня 2022 року задоволено клопотання представника позивача – адвоката Єфремової Ірини Вікторівни, про її участь в судовому засіданні, призначеному на 18 січня 2022 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи «EasyCon».
Відповідно до ухвали від 18 січня 2022 року апеляційним судом продовжено строк розгляду справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» на п`ятнадцять днів.

Обставини справи встановлені судами

01 березня 2018 року між Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №РР/15/21 від 01.03.2018. За умовами п. 1.1. Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 385 000,00 грн на споживчі потреби з кінцевою датою повернення боргу - 10 лютого 2028 року (а.с.11-16).
Згідно розміру заборгованості до Договору про споживчий кредит №№РР/15/21 від 01.03.2018 станом на 02.03.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість у сумі – 396 375, 41 грн, з яких: прострочена заборгованість за основним зобов`язанням - 321 071,04 грн; заборгованість за процентами за період з 01.03.2020 по 01.03.2020 р. (включно) - 232,47 грн;         прострочена заборгованість за процентами - 66 043,73 грн; несплачена пеня (кредит) - 2 415,89 грн; несплачена пеня (проценти) - 6 612,28 грн (а.с.21-22)
До матеріалів справи долучена виписка по особовому рахунку за період з 01.03.2018 по 01.03.2020 (а.с. 31-43).
Відповідно до копії квитанції №42092 від 01 вересня 2021 року, ОСОБА_1 сплатила на рахунок АТ «Банк інвестицій та заощаджень» 396 375, 40 грн, призначення платежу – зарахування суми для погашення кредиту РР/15/21 від 01.03.2018 (а.с.157).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

У судовому засіданні 18 січня 2022 року представник позивача, яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягала на її задоволенні, представник відповідача заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним критеріям оскаржувана ухвала не відповідає, судом не правильно застосовані норми процесуального права, не вірно надана оцінка доказу про сплату кредитної заборгованості.
Так, за положеннями пункту 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Тобто, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі  № 522/8782/16-ц  роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного, частина 4 ст. 263 ЦПК.  
По даній справі позивач звернувся до суду з позовом 17 березня 2020 року, з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 396 375, 41 грн, яка виникла станом на 2 березня 2020 року. Квитанції №42092 від 01 вересня 2021 року, ОСОБА_1 сплатила на рахунок АТ «Банк інвестицій та заощаджень» 396 375, 40 грн, призначення платежу – зарахування суми для погашення кредиту РР/15/21 від 01.03.2018 (а.с.157). На час звернення до суду спір існував. Як і існував на час ухвалення оскаржуваної ухвали, що мало б бути з`ясовано судом при вирішенні справи. Факт сплати коштів позичальником в сумі визначеній в позові, не означає що ці кошти мають бути зараховані Банком саме в порядку і за період охоплений межами звернення. Так, позивач сплачену суму зарахував в порядку, яка передбачена та узгоджена сторонами кредитним договором, документ про сплату коштів не містив реквізитів періоду за який відбувалася сплата заборгованості, уточнення що борг за судовим зверненням, тощо. Відтак Банк, не прив`язуючись до періоду та суми звернення з позовом, відповідно і розподілив кошти в порядку пункту 4.10. статті 4 Кредитного договору, за наслідком чого сума заборгованості зменшилась, але не погасилась, не вирішений спір (залишок боргу) відповідає періоду визначеному в позові, тобто інтерес Банку до судового провадження не зник. За час судового розгляду борг збільшився з 396 375,41 грн до 402 321,00 грн, позивач, виходячи з останньої суми і здійснив зарахування платежу, що не пов`язано з межами позову. 
Правильно вказує апелянт в скарзі, що позначка в квитанції «зарахування суми для погашення кредиту № РР/15/21 від 01.03.2018 року» не може вважатися належним та допустимим доказом сплати заборгованості за Договором про споживчий кредит № РР/15/21 від 01.03.2018 р, яка існувала станом на 02.03.2020 року, що становить предмет спору, оскільки сплачена сума спрямована на погашення саме заборгованості, що виникла на момент здійснення платежу, а не станом на дату визначену в позові.
Закриття провадження у справі – це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Предмет спору – це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. 
З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Відсутність предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. 

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів встановила, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1  ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» підлягає задоволенню то питання відшкодування судових витрат за подання апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень»- задовольнити.
       Скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 вересня 2021 року.
       Цивільну справу 404/1754/20 за позовом Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний