КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14025/2021      
справа № 757/62971/19-ц                                         
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 16 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Судді - доповідача:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                           Соколової В.В.
                                                   Поліщук Н.В.
            При секретарі               Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року, постановлене суддею Юзьковою О.Л. у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У листопада 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Аграрний фонд» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, обґрунтованим тим, що 10.06.2015 року позивач був прийнятий до відповідача на посаду начальника управління аналізу ризиків. 07.08.2015 року позивач переведений на посаду директора департаменту управління ризиками. 25.10.2019 року позивача було звільнено з посади директора департаменту управління ризиками відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним, без поважних причин, невиконанням обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Наказ про звільнення № 482-к від 25.10.2019 р. містить посилання на наказ № 280-к від 24.06.2019 р та наказ № 55 від 30.08.2019 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 ». Позивач вважає накази незаконними, у зв`язку з чим вони підлягають скасуванню.
 Фактично підставою для звільнення стало регулярне повідомлення позивачем голову Правління ПАТ «Аграрний фонд» ОСОБА_3 про корупційні діяння та погрозу їх вчинення з боку керівника. У відповідь голова правління почав ініціювати проти ОСОБА_2 службові розслідування з метою притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення. Так, відповідно до результатів службового розслідування, викладених у відповідному акті, проведеного на виконання наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 19.07.2019 р. № 41, вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стала відсутність на робочому місці 12.07.2019 р. з 09 год. 00 хв. до 09 год. 35 хв. та з 14 год. 00 хв. до 15 год. 15 хв. Проте, ОСОБА_2 кожну свою відсутність на робочому місці узгоджував в телефонному та СМС режимі зі своїм безпосереднім керівником головою Правління ПАТ «Аграрний фонд». Крім того, позивачу не визначали конкретного робочого місця - директор департаменту має перебувати на території Товариства, а не в певному конкретному місті. Електронна система пропуску на підприємство знаходиться за місцем фактичного його розташування і належить БЦ «Очаківський» і у працівників відповідача відсутній обов`язок відмічати свій прихід на роботу - така система виконує охоронну функцію, а не контролюючу. У наказі про звільнення відсутнє посилання на новий факт порушення позивачем трудової дисципліни, який був виявлений відповідачем після оголошення останньої догани - 30.08.2019 р., також в наказі не наведені конкретні факти допущеного позивачем невиконання обов`язків, не зазначено коли саме вони мали місце, які проступки вчинив позивач і коли, а після оголошення йому догани 30.08.2019 р. відповідач не вимагав надати письмові пояснення, чим було порушено вимоги ч. 1 ст. 149 КЗпП України. Крім того, на момент підписання наказу про звільнення, як в подальшому стало відомо позивачу, голова правління ПАТ «Аграрний фонд» було звільнено з посади Кабінетом Міністрів України згідно розпорядження від 23.10.2019 р. За таких обставин ОСОБА_2 просить суд визнати незаконним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 № 280-к від 24 червня 2019 року; визнати незаконним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 № 55 від 30.08.2019 року; визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_2 № 482-к від 25.10.2019 р.; поновити ОСОБА_2 на посаді директора департаменту з управління ризиками Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд»; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду, 06.09.2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення незаконне, необґрунтоване, судом першої інстанції невірно було встановлено фактичні обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
 В суді апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції -без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду не було встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками  суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Аграрний фонд», де обіймав посаду директора департаменту управління ризиками .
25 жовтня 2019 р. ПАТ «Аграрний фонд» за підписом голови правління ОСОБА_3 винесено наказ № 482-к «Про звільнення ОСОБА_2 », з якого вбачається, що позивача було звільнено з посади за систематичне невиконання ним, без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Підставою для звільнення, як вбачається з наказу №482-к від 25.10.2019 р, стали наказ ПАТ «Аграрний фонд» від 24 червня 2019 року № 280-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 »; наказ ПАТ «Аграрний фонд» від 30 серпня 2019 року № 55 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 »; акт про результати службового розслідування проведеного на виконання наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 11 жовтня 2019 року № 60 від 24 жовтня 2019 року.
Так, 15 травня 2019 р. ПАТ «Аграрний фонд» видано наказ № 23 «Про проведення службового розслідування» з метою перевірки фактів, викладених у доповідній записці начальника управління по роботі з персоналом від 10.05.2019 р. № 526 щодо тимчасової відсутності 10 травня 2019 року на роботі працівників ПАТ «Аграрний фонд» в тому числі і директора департаменту управління ризиками ОСОБА_2 .
На виконання наказу ПАТ «Аграрний фонд» № 23 від 15.05.2019 р. постійно діючою комісією з проведення службових розслідувань встановлено, що ОСОБА_2 у період часу з 9:00 до 12:55 до роботи не приступав, на території Товариства не перебував, про причини своєї відсутності керівництво не повідомив, про що складено акт від 10.05.2019 р.
Зазначені обставини викладені в Акті про результати службового розслідування, проведеного на виконання наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 15.05.2019 № 23, який затверджено 31.05.2019 р. головою правління ПАТ «Аграрний фонд».
Як свідчать матеріали справи, на вимогу начальника управління по роботі з персоналом надати письмове пояснення щодо відсутності на роботі більше трьох годин, ОСОБА_2 відмовився, про що 10.05.2019 р. складено акт про відмову від надання пояснень.
Разом з тим, на вимогу голови постійно діючої комісії з проведення службових розслідувань позивачем надано пояснення про причини його відсутності більше як три години на роботі 10.05.2019 р. - перебування на консультації в лікаря.
Однак, доказів перебування ОСОБА_2 на відповідній консультації, як і доказів повідомлення керівництва про причини відсутності на роботі, матеріали справи не містять.
За результатами службового розслідування постійно діючою комісією 31.05.2019 р. зроблено висновок - 10 травня 2019 року директор департаменту управління ризиками ОСОБА_2 був відсутній на роботі без поважних причин більш як 3 години.
За наслідками службового розслідування ОСОБА_2 24.06.2019 р. оголошено догану, про що свідчить наказ ПАТ «Аграрний фонд» №280-к від 24.05.2019 р.
19.07.2019 року ПАТ «Аграрний фонд» видано наказ за № 41 «Про проведення службового розслідування щодо тимчасової відсутності 12 липня 2019 року на роботі директора департаменту управління ризиками ОСОБА_2 .
Підставою проведення даного службового розслідування слугувала доповідна записка начальника управління по роботі з персоналом від 16.07.2019 (вх.№723). Відсутність позивача на роботі 12.07.2019 року з 09.00 год до 09.35 год та з 14.00 год до 15.15 год (що підтверджується актами від 12.07.2019 року про відсутність на роботі).
15.07.2019 р. о 18 год. 05 хв., як свідчать надані докази, складено акт про ненадання пояснення щодо причини відсутності на робочому місці де зазначено: 15.07.2019 р. о 16 год. 20 хв. директору департаменту управління ризиками ОСОБА_2 було запропоновано надати пояснення щодо причини відсутності на робочому місці 12.07.2019 з 09 год. 00 хв. до 09 год. 35 хв. та з 14 год. 00 хв. до 15 год. 15 хв., однак до кінця робочого дня пояснення не надано.
24.07.2019 р. ОСОБА_2 надано письмову пропозицію щодо надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці 12.07.2019 р. до кінця робочого дня 24.07.2019 р. та за наявності надати підтверджуючі документи щодо поважності причин такої відсутності.
25.07.2019 р. членами постійно діючої комісії з проведення службових розслідувань складено акт щодо ненадання ОСОБА_2 пояснень про причини відсутності на робочому місці
Втретє запропоновано позивачу надати пояснення до кінця робочого дня 29.07.2019 та складено акт про відмову позивача від підпису про ознайомлення з даним зверненням. Однак, до кінця робочого дня 29.07.2019 такі пояснення позивачем не надані, про що свідчить відповідний акт від 30.07.2019.
В зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_2 з 31.07.2019 по 19.08.2019 (листок непрацездатності серії АДХ № 602033 від 31.07.2019) наказом від 06.08.2019 № 51 зупинено дію наказу від 19.07.2019 № 41 «Про проведення службового розслідування» до виходу позивача на роботу.
20 серпня 2019 року директор управління ризиками ОСОБА_2 вийшов на роботу, проте про причини своєї відсутності 12.07.2019 пояснень не надав, про що Комісією складений акт від 20.08.2019.
За наслідками проведення службового розслідування 21.08.2019 р. складено акт про його результати. Комісія дійшла висновку, що директор департаменту управління ризиками ОСОБА_2 був відсутній на роботі без поважних причин з 09 год. 00 хв. до 09 год. 35 хв. (відсутній 35 хвилин робочого часу), з 14 год. 00 хв. до 15 год. 15 хв. (відсутній 1 годину 15 хвилин робочого часу).
За наслідками проведення службового розслідування та відповідних висновків комісії, 30.08.2019 р. ПАТ «Аграрний фонд» винесено наказ № 55 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 », позивачу оголошено догану.
10.10.2019 р. працівниками відповідача: начальником відділу контролю та економічної безпеки управління внутрішньої безпеки, начальником відділу юридичного супроводження діяльності компанії управління правового забезпечення, провідним фахівцем відділу інформаційної безпеки управління внутрішньої безпеки, інспектором з кадрів відділу кадрі управління по роботі з персоналом складено акт про відсутність на роботі директора департаменту управління ризиками ОСОБА_2 10.10.2019 з 12 год. 37 хв. до 15 год. 30 хв.
11 жовтня 2019 р. ПАТ «Аграрний фонд» винесено наказ № 60 «Про проведення службового розслідування» щодо тимчасової відсутності 10 жовтня 2019 р. на роботі директора департаменту управління ОСОБА_2 
11.10.2019 р. о 17 год. 50 хв. працівниками ПАТ «Аграрний фонд» складено акт щодо ненадання ОСОБА_2 пояснень причини відсутності на робочому місці до 13 години 11.10.2019 р.
22.10.2019 р. на ім`я голови постійно діючої комісії з проведення службових розслідувань позивачем направлено доповідну записку щодо службового розслідування де зазначив, що 10 жовтня 2019 року з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. виконував службові обов`язки у відповідності до посадових обов`язків та поставлених задач. Зокрема, 10 жовтня 2019 р. в межах завдань та функцій покладених на департамент, ним була проведена зустріч стосовно майбутньої співпраці ПАТ «Аграрний фонд» та ПАТ «СК «Перша» за результатами якої, в тому числі, підготовлено відповідні висновки на Комісію з ризиків.
Проте, як вбачається з висновків комісії за результатами проведеного службового розслідування, оформлених Актом від 24.10.2019 р., ОСОБА_2 не підтвердив поважність причини своєї відсутності на робочому місці, оскільки завдань про проведення зустрічі не отримував, про свою відсутність керівництво не повідомляв.
Так, комісією було зроблено висновок про те, що 10 жовтня 2019 року директор департаменту управління ризиками Ященко М.І. був відсутній на роботі без поважних причин з 12 год. 37 хв. до 15 год. 30 хв. (з них 2 год. 30 хв. робочого часу).
За наслідками проведення службового розслідування до ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 147 КЗпП України було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.
Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Згідно зі ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.
Відповідно до ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від порушника письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівнику під розписку.
Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в Постанові № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у спорах з приводу порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень.
При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Разом з тим, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.
Крім того, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Виходячи із змісту даної норми для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним, а за попереднє порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
Зазначене узгоджується з положеннями, наведеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», відповідно до яких за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений за проступок, на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та норм ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до обставин, які підлягали встановленню судом відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України при вирішенні спору про законність звільнення позивача з цих підстав, є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передували його звільненню порушення, за яке до нього з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України було застосовано дисциплінарне стягнення.
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_2 систематично не виконував трудові обов`язки, покладені на нього посадовою інструкцією і правилами внутрішнього трудового розпорядку, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, застосував положення 43, 147-149 КЗпП України та дійшов правильного висновку про обґрунтованість застосування роботодавцем дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
Доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду першої інстанції щодо систематичного порушення позивачем трудових обов`язків відхиляються судовою колегією з таких підстав.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що при звільненні працівника за систематичне порушення трудової дисципліни, яке є заходом стягнення, необхідною умовою такого звільнення є вчинення ним конкретного дисциплінарного проступку, тобто допущення невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків, що носило систематичний характер, а за попереднє порушення трудової дисципліни до такої особи застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, які не втратили юридичної сили за давністю й не зняті.
До юридичних фактів, які підлягають встановленню при вирішенні спору про законність звільнення з вказаних підстав, відноситься обставина про те, чи мав місце дисциплінарний проступок під час раніше застосованих заходів дисциплінарного чи громадського стягнення.
Отже, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
В таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сиди за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач мав дисциплінарне стягнення, а саме наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 24 червня 2019 року № 280-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 » та наказом ПАТ «Аграрний фонд» від 30 серпня 2019 року № 55 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 » йому оголошено догани, які не знято у визначеному законом порядку, та ним повторно порушено трудові обов`язки, що підтверджується актом про результати службового розслідування проведеного на виконання наказу ПАТ «Аграрний фонд» від 11 жовтня 2019 року № 60 від 24 жовтня 2019 року, тобто протягом року з дня застосування дисциплінарного стягнення за перше порушення мав місце дисциплінарний проступок під час раніше застосованих заходів дисциплінарного стягнення.
Дані обставини свідчать про систематичне  порушення ОСОБА_2  трудової дисципліни , тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звільнення позивача з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України , що відповідає положенням трудового законодавства.
Доводи позивача про те, що адміністрація установи ставилася до нього упереджено, так як він постійно повідомляв про ризики  корупційних діянь з боку керівництва, не може бути прийнято судом, оскільки  перевірки щодо трудової дисципліни проводилися не лише відносно позивача, а окрім того, позивачем не спростовано, що він у зазначені в актах перевірки робочі години безпідставно був відсутній на роботі.
Колегія суддів також не погоджується із доводами позивача та його представника про незаконність наказу № 482-к від 25.10.2019 р. про звільнення ОСОБА_2 , оскільки цей наказ підписаний головою правління, який на час підписання наказу сам був звільнений з роботи  у зв`язку із розпорядженням Кабінету Міністрів України.
           Як вбачається із наказу про звільнення ОСОБА_3 з посади голови правління ПАТ «Аграрний фонд» від 21.11.2019 №515-к (том 2 стор. 28)    його звільнено з 21.11.2019,   підставою є розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.10.2019 №1059-р «Про звільнення ОСОБА_3 із посади голови правління публічного акціонерного товариства «Аграрний фонд», яке було опубліковано в газеті Урядовий кур`єр лише 28.11.2019 №229 (6592). Таким чином, на час підписання наказу про звільнення ОСОБА_2 .  Голова правління ОСОБА_3 перебував  на посаді та мав повноваження на підписання наказів.
         Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що звільнення позивача відбулося з дотримання трудового законодавства, колегія суддів також погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, які є похідними вимогами від вимог про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі.
       За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував  обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про   відмову у  задоволенні позовних вимог.   
        Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
 
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про залишення  рішення суду  без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
 
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
 
                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

 
 
Суддя - доповідач:                                      

 
Судді: