ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4768/21	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/244/22 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 305010000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Фльорківа О.В., Хом`яка В.І. та його представника - адвоката Вальчук М.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Фльорківа Олександра Володимировича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2021 року, ухвалене суддею Братасюком В.М. у цивільній справі №607/4768/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 вересня 2020 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 . 
Цивільна відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПАТ “Страхова група “ТАС”.
Згідно висновку експерта ФОП ОСОБА_3 , залученого страховиком для визначення розміру страхового відшкодування, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 195 975 грн., з урахуванням такого коефіцієнта — 118 232, 94 грн.; ринкова вартість автомобіля до ДТП складає 150 270 грн., після ДТП — 32 037 грн.
Відповідно до ст. 30 ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті за договором страхування, складає 118 232, 94 грн. (різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП).
Разом з тим, суми страхового відшкодування не достатньо для повного відшкодування завданої шкоди. 
Сума матеріального збитку, завданого позивачу, складає 133 300, 07 грн., що дорівнює вартості автомобіля до ДТП, що підтверджується висновком експерта від 28.10.2020 року №6/2-176/20.
З врахуванням положень ст.ст. 1192, 1994 ЦК України стягненню з відповідача як винуватця ДТП підлягає сума 15 067, 13 грн. різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. 
Крім цього, позивач зазнав моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, зазнав фізичного болю, було втрачено транспортний засіб Chevrolet Aveo, який був єдиним джерелом доходу сім”ї позивача (використовувався в якості таксі), яким останній забезпечував власне та своїх родичів існування, пересування. Враховуючи глибину фізичних і моральних страждань, втрату звичного способу життя, втрату засобів до існування, розмір моральної шкоди позивач визначив у розмірі 20 000 грн.
Під час розгляду справи судом І інстанції ПАТ “Страхова група “ТАС” виплатила позивачу 118 232, 94 грн. страхового відшкодування, тому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26 серпня 2021 року провадження у даній справі в частині вимог до АТ “СГ “ТАС” про стягнення 118232,94 грн страхового відшкодування закрите у зв`язку із відмовою позивача від позову у цій частині.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Фльорків О.В. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Правовідносини між потерпілим та особою, яка завдала шкоди, регулюються положеннями ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, котрими закірплюється обов”язок винуватця відшкодувати майнову шкоду у повному обсязі. Наведеними положеннями ЦК України чи будь-якими іншими чинними нормами національного законодавства розмір відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, у разі фізичного знищення транспорного засобу, не обумовлюється обставнами повернення потерпілим винуватцю залишків знищеного транспортного засобу. А тому безпідставним та таким, що не грунтується на вимогах закону є висновок суду про те, що у даному випадку до застосування підлягає ст. 30 ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” та не підлягає до застосування ст. 1194 ЦК України, оскільки за передбачається, що в будь-якому разі, за умови тотального знищення ТЗ, виплаченим розміром страхового відшкодування відшкодовується розмір завданої матеріальної шкоди. 
Також при оцінюванні наданих позивачем доказів щодо розміру реальних збитків, зокрема, експертних висновків, суд безпідставно застосував стандарт доказування “поза розумним сумнівом”, оскільки такий стандарт застосовується у кримінальних провадженнях, в той час як у цивільній справі згідно з практикою ЄСПЛ слід застосовувати стандарт доказування “баланс ймовірностей”. Оскільки матеріали справи не містять будь-яких інших доказів, окрім наданих позивачем, щодо фактичного розміру шкоди, тому відсутні підстави для сумніву, що розмір шкоди складає 133 300, 07 грн., як визначено експертом А.К.Кудровим у висновку від 28.10.2020 року №6/2-176/20.
Крім цього, суд не обґрунтував розмір моральної шкоди.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 —         адвоката Фльорківа О.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його представника - адвоката Вальчук М.М., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та вважають рішення суду законним і обгрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 27 вересня 2020 року на автодорозі М-12 “Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам”янка” 142 км + 850 м у с.Підгороднє Тернопільського району водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом “Volkswagen LT-35D”, порушивши вимоги ПДР України, допустив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , в результаті чого автомобіль Chevrolet Aveo відкинуло на смугу зустрічного руху та відбулось зіткнення з іншими автомобілями. Внаслідок ДТП тілесні ушкодження середньої тяжкості отримала пасажирка автомобіля “Volkswagen LT-35D” ОСОБА_6 .
В результаті вказаної ДТП належний позивачу ОСОБА_7 автомобіль Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 . отримав механічні пошкодження.
За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди відомості про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020210180000401.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 лютого 2021 року в справі №607/19317/20 за результатами розгляду кримінального провадження № 12020210180000401 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, судом встановлено доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. 
ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин у зв`язку з примиренням винного з потерпілою ОСОБА_6 , а кримінальне провадження про його обвинувачення закрито з підстав, передбачених ст. 46 КК України. 
Заявлений цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ “СК “ТАС” про відшкодування майнової та моральної шкоди судом залишено без розгляду.
При проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №12020210180000401 за постановою слідчого було проведено автотоварознавчу експертизу для визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно висновку №6-2-176/ 20 від 28.10.2020 року судового експерта Кудрова А.К., сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження під час ДТП, що мала місце 27.09.2020 року, може складати 133 300, 07 грн.
Із дослідницької частини вказаного висновку вбачається, що:
середня ринкова ціна аналогічного автомобіля Chevrolet Aveo, який був у використанні, складає 150 280 грн.;
вартість автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 до ДТП, з урахуванням певних факторів, що впливають на процент зміни вартості (використання в режимі таксі, тощо), може становити 133 300, 07 грн.;
вартість відновлювального ремонту без урахування експлуатаційного зносу деталей — 241 779, 03 грн.;
вартість відновлювального ремонту з урахуванням експлуатаційного зносу - 192 446, 23 грн. 
Оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП, тому відповідно до п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затв. Наказом від 24.11.2003 року №142/5/2092 Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, вартість матеріального збитку експертом визначена такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження, тобто у даному випадку 133 300, 07 грн.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ “СК “ТАС” за полісом №АР/7401075.
За заявою АТ “Страхова група “ТАС” ФОП ОСОБА_3 надав висновки експертного автотоварознавчого дослідження №47-R/77/6 від 3.11.2020 року та №87-Р/78/9 від 16.11.2020 року, згідно яких:
ринкова вартість пошкодженого майна Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 32037, 06 грн.;
ринкова вартість автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 в непошкодженому стані складає 150 270 грн.; 
вартість відновлювального ремонту, необхідного для усунення механічних пошкоджень, заподіяних в результаті ДТП, складає 195 975, 89 грн.;
вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу змінюваних деталей складає 118 232, 94 грн.
Як вбачається із відзиву АТ “СГ “ТАС” на позовну заяву, страховик вважав транспортний засіб Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 фізично знищеним та погоджувався виплатити суму страхового відшкодування, розраховану відповідно до ст. 30 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”.
Позивач погодився з тим, що транспортний засіб є фізично знищеним та отримав від ПАТ “СГ “ТАС” страхове відшкодування, розраховане відповідно до вимог ст. 30 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” у розмірі 118 232, 94 грн. (як різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП на підставі висновків ФОП ОСОБА_3 , 150 270 грн. - 32 037, 06 грн. = 118 232, 94 грн.). Такий розрахунок позивач вважає вірним.
Ремонт транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 позивач не проводив, залишки пошкодженого після ДТП транспортного засобу відчужив за 27 тисяч гривень, про що повідомив у суді першої інстанції і чого не заперечив у суді апеляційної інстанції адвокат Фльорків О.В.
Доказів на підтвердження розміру коштів, отриманих від продажу пошкодженого транспортного засобу, суду не надано.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 15 067, 13 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення вказаної суми. При цьому суд врахував неможливість повернення відповідачу рештків пошкодженого автомобіля та отриману позивачем від їх продажу суму 27 тис. грн.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу в результаті ДТП завдано моральну шкоди у розмірі 7 000,00 грн, однак відповідач, не очікуючи будь-яких судових рішень, компенсував позивачу 7 700,00 грн моральної шкоди, а тому суд не вбачав підстав для стягнення компенсації моральних втрат.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 30 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається екнономічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п.8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затв. Наказом від 24.11.2003 року №142/5/2092 Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент пошкодження за наявності однієї з нижченаведених умов:
а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість;
б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартсоті не менша за ринкову вартість КТЗ;
в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних умов виробника.
Згідно вимог ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов”язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи, що умова, передбачена п.п.а) п.8.2 Методики (вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу є вищою від вартості автомобіля до ДТП), присутня в обидвох наявних у матеріалах справи експертних висновках — проведених в межах кримінального провадження та зроблених на замовлення страховика, тому з врахуванням вимог ст. 1192 ЦК України розміром матеріального збитку, завданого позивачу, є ринкова вартість автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 до ДТП.
Страховик вірно відшкодував позивачу шкоду відповідно до ст. 30 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, так як відповідно до зазначеної норми страховик відшкодовує лише різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Проте, страхова сума не покриває згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України реальну вартість втраченого майна і є недостатньою для повного відшкодування завданої позивачу шкоди.
Разом з тим, підстави для задоволення позову відсутні.
Згідно з п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питаним застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
У даній справі залишки пошкодженого транспортного засобу позивача мають певну цінність. Зокрема, ФОП ОСОБА_3 у висновку №47-R/77/6 від 3.11.2020 року вказав їх вартість у розмірі 32037, 06 грн. 
Відповідач наголошував на необхідності врахування цієї обставини при вирішенні справи.
Тому у даному випадку неможливість повернення таких залишків винуватцю ДТП є істотною обставиною і враховується при вирішенні спору.
Оскільки такі залишки транспортного засобу продані позивачем і отримана ним сума повністю покриває різницю між страховою виплатою і зазначеною у позові сумою фактичного розміру шкоди ( 118 232, 94 грн + 27 000 грн = 145 232, 94 грн.), тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди.
Що ж стосується вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то судом першої інстанції враховано передбачені ст. 23 ЦК України та усі зазначені позивачем обставини, якими він обгрунтовував розмір моральної шкоди, тому відсутні правові підстави для визначення судом апеляційної інстанції іншого розміру моральної шкоди, ніж визначено судом першої інстанції.
Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для сумніву у висновку експерта ОСОБА_8 щодо розміру завданого позивачу матеріального збитку в сумі 133 300, 07 грн.
Як вбачається із висновку від 28.10.2020 року №6/2-176/20, експерт ОСОБА_8 має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 “Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власникові транспортного засобу”. При проведенні експертизи експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Що ж стосується суті проведеного експертом Кудровим А.К. дослідження, то його висновок не суперечить висновку ФОП ОСОБА_3 , який визначив ринкову вартість автомобіля в непошкодженому стані у сумі 150 270 грн.
Як вбачається із дослідницької частини висновку №6/2-176/20 від 28.10.2020 року, експерт Кудров А.К., як і ФОП ОСОБА_3 , визначив середню ринкову вартість аналогічного автомобіля Chevrolet Aveo у сумі 150 280 грн. (дослідження за п.1.3, а.с.9). 
Проте, після визначення цієї суми, експерт ОСОБА_8 додатково врахував фактори, що впливають на процент зміни вартості КТЗ, а саме такі фактори зниження вартості: експлуатація транспортного засобу в режимі таксі (10%), пофарбування кузова (1,5%) та скло (0,25%), а разом мінус 11, 75% від ринкової вартості автомобіля, а також додано 677, 97 грн. - вартість газобалонного устаткування, тому з врахуванням даних факторів вартість автомобіля до ДТП складає 133 300 , 07 грн.
ФОП ОСОБА_3 після визначення середньої ринкової вартості автомобіля 150 270 грн. не приймав до уваги фактори, що впливають на зменшення чи збільшення вартості автомобіля, чим і пояснюється різниця у визначених експертом ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_3 величинах вартості автомобіля до ДТП.
В обидвох висновках вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу перевищує ринкову вартість автомобіля, що свідчить про фізичне знищення транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо наведених експертами розрахунків, не подавав інших доказів щодо вартості знищеного транспортного засобу, а лише посилався на те, що отримана страхова виплата та вартість рештків пошкодженого автомобіля повністю покривають понесені позивачем реальні збитки.
За таких обставин відсутні підстави для висновку про те, що визначена експертом Кудровим А.К. сума матеріального збитку є припущенням.
Також колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у даному спорі правовідносини між сторонами регулюються положеннями ст.ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України.
Разом з тим, хоча суд і допустився помилки у тлумаченні ст. 30 ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” та ст. 1194 ЦК України та помилково трактував, що у разі фізичного знищення транспортного засобу виплаченим розміром страхового відшкодування повністю відшкодовується розмір завданої матеріальної шкоди і відсутні підстави для застосування ст. 1194 ЦК України, проте по суті спір вирішено правильно.
Суд, вірно встановивши обставини справи, в тому числі й неможливість повернення відповідачу залишків пошкодженого транспортного засобу, які мають певну цінність та відчужені позивачем за 27 тис. грн., прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 15 067, 13 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Доводи апеляційної скарги про те, що будь-якими чинними нормами національного законодавства розмір відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, у разі фізичного знищення транспорного засобу, не обумовлюється обставинами повернення потерпілим винуватцю залишків знищеного транспортного засобу, колегія суддів оцінює критично з мотивів, наведених вище у мотивувальній частині цієї постанови.
Крім зазначеного, врахування вартості залишків пошкодженого транспортного засобу при визначенні розміру завданої шкоди відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, в постанові від 11 листопада 2020 року (справа №369/11812/18).
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не обгрунтовано розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, так як із мотивувальної частини судового рішення вбачається, що судом при визначенні розміру моральної шкоди враховано усі зазначені позивачем у позовній заяві обставини. 
Інші доводи апеляційної скарги не підтверджують наявність підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Фльорківа Олександра Володимировича — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2021 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 14 лютого 2022 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.

Судді                                                                                Гірський Б.О.

                                                                               Бершадська Г.В.