УХВАЛА

22 грудня 2021 року     
Київ
справа № 120/7016/20-а
адміністративне провадження № К/9901/46320/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Усенко Є.А.,  Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКІТАН» на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі № 120/7016/20-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКІТАН» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 21.04.2021 позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 16.10.2020 №0000470904 , яким застосовано штрафні санкції на суму 166000 грн, в іншій частині позовних вимог відмовив. Стягнув на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКІТАН» (далі - ТОВ «ВІКІТАН», позивач, скаржник) судовий збір у сумі 2490,08 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - ГУ ДПС).
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 16.11.2021 скасував рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, прийняв в цій частині нову постанову, якою позов задовольнив, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення рішення від 16.10.2020 за №0000450904 та №0000460904, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. Стягнув на користь ТОВ «ВІКІТАН» за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС судові витрати в сумі 11985 грн, з яких 8985 грн судового збору, 3000 грн витрат на правничу допомогу.
Не погодившись з постановою апеляційного суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, ТОВ «ВІКІТАН» 14.12.2021 засобами поштового зв`язку направило касаційну скаргу, яка надійшла до суду 17.12.2021.
У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного суду в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу повністю, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ГУ ДПС на користь ТОВ «ВІКІТАН» 12000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Отже, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. 
При цьому, при вирішенні питання про можливість відкриття касаційного провадження за скаргою на судове рішення апеляційного суду лише в частині здійсненого розподілу судових витрат, тобто в частині, яка не пов`язана із вимогами адміністративного позову, вирішальним є питання можливості касаційного оскарження судових рішень по суті спору, тобто в частині, пов`язаній із вимогами адміністративного позову.
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 6). Однак, такий перелік не є вичерпним.
Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Зокрема, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 257 КАС України та пункту 4 частини четвертої статті 12 КАС України справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не можуть розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, їх розгляд здійснюється виключно за правилами загального позовного провадження.
Предметом спору у цій справі є визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень: №0000450904, яким застосовано штрафні санкції в сумі 20000 грн; №0000460904, яким застосовано штрафні санкції в сумі 120000 грн; №0000470904, яким застосовано штрафні санкції в сумі 166000 грн. 
Ухвалою від 24.11.2020 суд першої інстанції постановив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, однак, ухвалою від 21.01.2021 змінив порядок розгляду справи на загальне позовне провадження, оскільки дійшов висновку, що ця справа потребує дослідження ряду питань, які не є можливим вирішити без виклику учасників справи та вчинення низки процесуальних дій, перелічених у статті 180 КАС України. 
З огляду на зміст постанови апеляційного суду, вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ця справа є справою незначної складності, що не заперечується скаржником.
Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа дійсно є справою незначної складності, а факт розгляду цієї справи в загальному позовному провадженні не змінює її належність до справ такої категорії. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Натомість обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що вирішене судом апеляційної інстанції питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є невід`ємною частиною основного судового рішення, яке не підлягає касаційному оскарження, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКІТАН» на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі № 120/7016/20-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКІТАН» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді	М.М. Гімон Є.А. Усенко   М.М. Яковенко