ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 березня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/14629/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: 
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                        суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 160/14629/21 (суддя I інстанції – Юрков Е.О.)

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.11.2016 включно;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.11.2016 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003. 

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року позов задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 04.11.2016 та зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказаний період часу. 

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення в частині відмови у визначенні базового місяця для проведення індексації січня 2008 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є саме січень 2008 року, а тому суд безпідставно не взяв до уваги його розрахунок. 

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив. 

У частині задоволення позову рішення суду не оскаржено.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач з 29.01.2014 по 0411.2016 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , наказом командира військової частини – польова пошта НОМЕР_2 від 04.11.2016 № 259 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. (а.с. 15-17)

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 № 1035/44/183 від 17.02.2021 про нарахування індексації за період січень– листопад 2016 року індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась. (а.с. 13) 

08.02.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 04.11.2016 в сумі – 28205,25 грн.

Листом від 25.02.2021 № 757 Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено, що оскільки військова частина є бюджетною організацією, матеріальні цінності якої перебувають у державній власності, а тому джерелом коштів для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та проведення індексації грошових доходів є Державний бюджет України, яким з січня 2016 року по лютий 2018 року не було закладено асигнувань на індексацію грошового забезпечення. Грошове забезпечення, в тому числі індексація, виплачувалась в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Індексація грошового забезпечення починаючи з 1 січня 2016 року по 4 листопада 2016 року не нараховувалась та не виплачувалася, у зв`язку з відсутністю механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації в період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, тому і не можливо її нарахувати та виплатити. (а.с. 11-12)

Вважаючи, що має право на виплату індексації грошового забезпечення за час проходження служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення є протиправною, оскільки сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Щодо вимог позивача про виплату індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця для розрахунку, суд першої інстанції вважав їх передчасними та відмовив у їх задоволенні.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Згідно з ч. 1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення лише в частині відмови у задоволенні позову.

З приводу доводів і вимог апеляційної скарги колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтерес.

Отже, судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягають вже фактично порушені права, свободи чи інтереси особи, а не ті що ймовірно на думку позивача можуть бути порушені в майбутньому.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення, і саме відповідач при такому нарахуванні повинен визначити базовий місяць, а позивач має право оскаржити таки дії відповідача у випадку незгоди з ними.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що, звертаючись 8 лютого 2021 року до відповідача із заявою, позивач просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 1 грудня 2015 року по 4 листопада 2016 року, тобто вимоги щодо застосування конкретного базового місяця для нарахування індексації ним у заяві не ставились і відповідно відповідачем не розглядались.

Як зазначалось вище, у відповіді на заяву позивача відповідач вказав, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості нарахування та виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з 2016 року по лютий 2018 року у Міністерства оборони не було, тобто заперечував саме право позивача на отримання індексації грошового забезпечення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач також посилався на відсутність у вказаний період часу фінансового ресурсу для можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям. (а.с. 27-32)

Отже, на час подання позову спору між сторонами стосовно визначення базового місяця для нарахування позивачу індексації грошового забезпечення не існувало, заперечення відповідача стосувались лише права позивача на отримання такої індексації. 

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо нарахування індексації з визначенням базового місяця на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.

Оскільки ж судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд першої інстанції в цій частині дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. 

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року в адміністративній справі № 160/14629/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 КАС України.

Суддя - доповідач                                                             С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко