УХВАЛА

10 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 520/11856/21
адміністративне провадження № К/990/3958/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача:          Бевзенка В.М.,
суддів:                    Чиркіна С.М., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 520/11856/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Департамента Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, Національної поліції України, третя особа - Департамент поліції охорони, про визнання протиправними та скасування висновків, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2021 році ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Департамента Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, Національної поліції України (далі - НПУ), Департамент поліції охорони, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати складений Міністерством внутрішніх справ України "Висновок про прийняття рішення щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_1 " від 27.05.2021;
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України по поверненню матеріалів про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 на адресу Департаменту Державної служби охорони при МВС України;
- визнати протиправним і скасувати складений Департаментом Державної служби охорони при МВС України "Висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію" (зі змінами)" від 16.12.2019;
- визнати право позивача на отримання одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України, у зв`язку з встановленням йому 09.12.2016 інвалідності ІІ-ї групи з втратою 70 % професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС України;
- зобов`язати Департамент Державної служби охорони при МВС України протягом 15-ти днів скласти і повторно направити на адресу Міністерства внутрішніх справ України усі необхідні документи для призначення і виплати позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України у 15-ти денний строк після отримання від Департаменту Державної служби охорони при МВС України документів для призначення і виплати позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн прийняти рішення про призначення і виплату позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України та направити це рішення на адресу Національної поліції України для проведення нею виділення відповідних бюджетних коштів;
- зобов`язати Національну поліцію України у 15-ти денний строк після отримання від Міністерства внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн, виділити відповідні бюджетні кошти у такій сумі і перерахувати їх на відповідний казначейський рахунок Департаменту поліції охорони, для проведення виплати цих коштів позивачеві.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у цій справі ухвалив розглянути та розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021, позов задоволено частково, внаслідок чого:
-   визнано протиправним і скасовано складений Міністерством внутрішніх справ України "Висновок про прийняття рішення щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги за заявою ОСОБА_1 " від 27.05.2021;
-   визнано протиправним і скасовано складений Департаментом Державної служби охорони при МВС України "Висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію" (зі змінами)" від 16.12.2019;
-   зобов`язано Департамент Державної служби охорони при МВС України протягом 15-ти днів скласти і повторно направити на адресу Міністерства внутрішніх справ України усі необхідні документи для призначення і виплати позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн;
-   зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в 15-ти денний строк після отримання від Департаменту Державної служби охорони при МВС України документів для призначення і виплати позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн прийняти рішення про призначення і виплату позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України та направити прийняте рішення на адресу Національної поліції України для проведення нею виділення відповідних бюджетних коштів;
-   зобов`язано Національну поліцію України у 15-ти денний строк після отримання від Міністерства внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату позивачеві одноразової грошової допомоги згідно з постановою КМУ від 21.10.2015 № 850 у сумі 320 000 грн, виділити відповідні бюджетні кошти у сумі 320 000 грн. і перерахувати їх на відповідний казначейський рахунок Департаменту поліції охорони для проведення виплати цих коштів позивачеві;
-   у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням Харківського окружного адміністративного суду та постановою Другого апеляційного адміністративного суду, Національна поліція України оскаржила їх у касаційному порядку.
У поданій касаційній скарзі, НПУ, як на підстави касаційного оскарження посилається на пункти 1 та 3 частини 4 та підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зазначає, що при винесенні оскаржуваних рішень судами першої та апеляційної інстанції невірно застосовано норму права, а саме пункти 9-10 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21.08.2020 у справі № 812/775/17, від 11.08.2021 у справі № 809/1608/16. Також вказує, що у спірних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Окрім того зазначає, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд, дійшов такого висновку.
Щодо підстав касаційного оскарження.
Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Вирішуючи питання про відкриття провадження, Верховний Суд, зазначає наступне.
Доведення обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою для відкриття касаційного провадження НПУ зазначає підпункт «а» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Указане твердження скаржника про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не обґрунтоване обставинами, які б виділяли вимоги скаржника якимись особливими ознаками, завдяки чому їх можна було б виокремити в окрему групу, та не свідчать про наявність заінтересованості суспільства в результатах розгляду саме цієї справи, а має суб`єктивний характер.
Суд критично оцінює наведену підставу касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.
Також, Суд критично оцінює посилання скаржника не неврахування висновків Верховного Суду у постановах від 21.08.2020 у справі № 812/775/17, від 11.08.2021 у справі № 809/1608/16, оскільки у поданій касаційній скарзі, скаржник сам спростовує наведені посилання та зазначає, що об`єктивно у спірних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, оскільки указані висновки Верховного Суду були прийняті до внесення змін до підпункту 9 пункту 5 Положення про Національну поліцію.
Серед іншого посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо правовідносин в яких позивачем є колишній працівник міліції (який не проходив службу в органах поліції), якому група інвалідності була встановлена після 04.01.2019, предметом яких є зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до вимог пункту 9-10 порядку № 850 не вказав:
1) які саме норми матеріального та/або процесуального права необхідно застосувати для формування вказаного вище висновку;
2) за результатами розгляду касаційної скарги, який саме висновок має бути сформований Верховним Судом з урахуванням зазначених ним норм матеріального та/або процесуального права.
Тож указані посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Також, слід наголосити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.
Обґрунтованих підстав передбачених пунктами 1- 3 частини четертої статті 328 КАС України скаржником не зазначено.
Загалом, скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися в касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.
Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із підставами визначеними пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі № 520/11856/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач:                                                                                          В.М. Бевзенко
Судді:                                                                                                              С.М. Чиркін
                                                                                                              В.М. Шарапа