ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1600/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 квітня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.,        
                                                   суддів:                  Кучми А.Ю., Лічевецького І.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ради адвокатів міста Києва на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва, третя особа: Національна асоціація адвокатів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Ради адвокатів міста Києва, третя особа: Національна асоціація адвокатів України, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів міста Києва про відмову у включенні до Реєстру керівників стажування;
- зобов`язати Раду адвокатів міста Києва включити адвоката ОСОБА_1 до Реєстру керівників стажування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.08.2019 Позивачка направила лист-прохання Відповідачу щодо розгляду заяви про керівництво стажуванням; 28.11.2019 Позивачем була отримана відповідь, в якій вказано, що Радою адвокатів міста Києва було прийнято рішення про відмову у включенні її до Реєстру керівників стажування; основною підставою відмови у включенні Позивачки до Реєстру керівників стажування є підписання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката неуповноваженою особою ОСОБА_2 (у зв`язку із відкликанням з посади голови Ради адвокатів м. Києва) внаслідок чого, на думку Відповідача, вказані свідоцтво та посвідчення не відповідність затвердженим зразкам; разом з тим, така підстава для відмови у включенні адвоката до Реєстру керівників стажування згідно з п. 4.4. ч. 4 Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 01.06.2018 № 80 - відсутня.
Таким чином, Відповідачем прийнято протиправне рішення про відмову включення її до реєстру керівників стажування.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Ради адвокатів міста Києва про відмову  у включенні ОСОБА_1 до Реєстру керівників стажування.
Зобов`язано Раду адвокатів міста Києва включити ОСОБА_1 до Реєстру керівників стажування.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Рада адвокатів міста Києва подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі Рада адвокатів міста Києва посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки додане Позивачем свідоцтво серії НОМЕР_1 про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.12.2016 за підписом ОСОБА_2 як Голови РАмК, не є документом встановленого зразка і офіційним документом, оскільки РАмК не видавалось.
У зв`язку з наведеним, Відповідач дійшов висновку, що вказане свідоцтво не є належним доказом права адвоката на зайняття адвокатською діяльністю.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Ради адвокатів міста Києва, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ради адвокатів міста Києва на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва, третя особа: Національна асоціація адвокатів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Призначено справу за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва, третя особа: Національна асоціація адвокатів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії до розгляду в порядку письмового провадження.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року витребувано у Ради адвокатів міста Києва рішення Ради адвокатів міста Києва про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 09 серпня 2019 року про включення її до реєстру керівників стажування та документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва, третя особа: Національна асоціація адвокатів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - зупинено до надходження витребуваних матеріалів.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від Ради адвокатів міста Києва надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи, до якої додано рішення Ради адвокатів міста Києва «Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 на керівництво стажуванням» від 23 квітня 2019 року № 268/0419 та документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року провадження у справі за апеляційною скаргою Ради адвокатів міста Києва на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів міста Києва, третя особа: Національна асоціація адвокатів України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - поновлено.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з інформацією з Реєстру адвокатів України свідоцтво про право ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю № 4279 видане 30.11.2010 на підставі рішення Київської міської КДКА № 7-45-8 від 30.11.2010.
08.12.2016 Радою адвокатів міста Києва прийняте рішення № 57 щодо видачі дублікату/заміни свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, на підставі якого ОСОБА_1 видане свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.12.2016 та посвідчення адвоката від 20.10.2016.
10 квітня 2019 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою на керівництво стажуванням.
До вказаної заяви було додано Біографічну довідку, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 4279 від 23 грудня 2016 року, посвідчення адвоката України № КВ4279 від 20 жовтня 2016 року, Свідоцтво про підвищення кваліфікації адвокатом від 04 лютого 2019 року № 00019.
23 квітня 2019 Радою адвокатів міста Києва прийняте рішення № 268/0419 «Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 на керівництво стажуванням», яким відмовлено Позивачу у внесенні запису про ОСОБА_1 до реєстру керівників стажування та відкритті для неї 3 вакантних місць стажистів.
Докази направлення вказаного рішення Позивачу в матеріалах справи відсутні та Відповідачем не надано.
09 серпня 2019 року Позивач звернулася до Відповідача з листом-проханням щодо розгляду заяви від 09 квітня 2019 року про керівництво стажуванням.
Листом від 16.08.2019 № 532/1 Відповідачем було повідомлено Позивача про прийняте рішення щодо відмови у включенні Позивача до Реєстру керівників стажування.
Вважаючи рішення Відповідача щодо відмови у включенні Позивача до Реєстру керівників стажування протиправним, остання звернулася з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Рада адвокатів міста Києва має право прийняти рішення про відмову у внесенні відомостей про адвоката в Реєстр керівників стажування виключно на підставі невідповідності адвоката вимогам, встановленим Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ч. 7 Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 01.06.2018 № 80, які не підлягають широкому тлумаченню.
Проте, Відповідачем залишено поза увагою, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положенням № 80 прямо не передбачено такої підстави для відмови у включенні до Реєстру керівників стажування, як неналежність форми/оформлення свідоцтва особи про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.
Таким чином, рішення Ради адвокатів міста Києва про відмову у включенні Позивача до Реєстру керівників стажування є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Частиною 1 ст. 6 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10 Закону № 5076-VI керівником стажування може бути адвокат України, який має стаж адвокатської діяльності не менше п`яти років. В одного адвоката можуть проходити стажування не більше трьох стажистів одночасно. Рада адвокатів регіону може призначити керівника стажування з числа адвокатів, адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні.
Порядок проходження стажування, програма та методика оцінювання стажування, розмір внеску на проходження стажування та порядок його сплати затверджуються Радою адвокатів України.
Порядок проходження стажування особами, які успішно склали кваліфікаційний іспит за Програмою складення кваліфікаційного іспиту, затвердженою Радою адвокатів України, та отримали відповідне свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту у кваліфікаційно-дисциплінарній комісії регіону, відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI врегульовано Положенням про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, затвердженим Рішенням Ради адвокатів України від 01 червня 2018 року № 80 (далі - Положення № 80).
Порядок укладення договору на керівництво стажуванням та оприлюднення інформації про адвокатів-керівників стажування передбачено розділом 4 Положення № 80.
Пунктом 4.1 Положення № 80 визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, як самозайнята особа, або у складі адвокатського об`єднання, або адвокатського бюро і відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", цим Положенням, та виявив бажання здійснювати керівництво стажуванням, подає заяву про керівництво стажуванням до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, згідно з даними ЄРАУ (Додаток № 1).
Згідно з п. 4.2 Положення № 80 заява про включення адвоката до реєстру керівників стажуванням має містити: назву та адресу ради адвокатів регіону; прізвище, ім`я та по-батькові адвоката; номер свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ким і коли видане; назву адвокатського бюро, адвокатського об`єднання, в якому адвокат здійснює адвокатську діяльність (у випадку, якщо адвокат здійснює адвокатську діяльність індивідуально, як самозайнята особа, про це зазначається окремо); адресу робочого місця адвоката, на базі якого відбуватиметься стажування та засоби зв`язку; кількість вакантних місць стажистів; найменування та номер банківського рахунку адвоката; відомості про підвищення кваліфікації адвокатом; інші відомості, які адвокат вважає за необхідне вказати; особистий підпис адвоката та згода на обробку персональних даних.
Відповідно до п. 4.3 Положення № 80 до заяви про включення до реєстру керівників стажування додається біографічна довідка адвоката (Додаток № 2), яка має містити: прізвище, ім`я та по батькові адвоката; інформацію про освіту адвоката; інформацію про стаж адвокатської діяльності; інформацію про спеціалізацію адвоката; основні професійні здобутки адвоката; інформацію про відсутність (наявність) дисциплінарних стягнень протягом трьох років, що передують зверненню такого адвоката до ради адвокатів регіону про включення його до реєстру керівників стажування; інформацію про підвищення своєї кваліфікації; іншу інформацію, яку адвокат вважає за необхідне вказати; особистий підпис адвоката.
Згідно з п. 4.4 Положення № 80 Рада адвокатів регіону, до якої подана заява адвоката про включення його до Реєстру керівників стажуванням, протягом 30-ти робочих днів з дати її надходження приймає рішення: про включення адвоката до Реєстру керівників стажування (за умови відповідності вимогам, встановленим статтею 7 цього Положення); про відмову у включенні адвоката до Реєстру керівників стажування з обґрунтуванням підстав (при невідповідності вимогам, встановленим статтею 7 цього Положення).
Розділом 7 Положення № 80 визначено вимоги до керівника стажування.
Відповідно до п. 7.1 Положення № 80 керівником стажування може бути адвокат, стаж адвокатської діяльності якого становить не менше п`яти років, який підвищує свою кваліфікацію відповідно до вимог, встановлених Радою адвокатів України, та має достатній досвід та можливість забезпечити належне проходження стажування особам, які виявили бажання отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Згідно з п. 7.2. Положення № 80 адвокат - керівник стажування одночасно може здійснювати стажування не більше ніж трьох осіб.
Відповідно до п. 7.3 Положення № 80 не може бути керівником стажування адвокат, який мав дисциплінарне стягнення (за винятком попередження) протягом трьох років, що передують зверненню такого адвоката до ради адвокатів регіону для включення його до Реєстру керівників стажування.
Згідно з п. 7.4 Положення № 80 не може бути керівником стажування адвокат, право на заняття адвокатською діяльністю якого зупинено або припинено. У разі виникнення таких обставин під час здійснення ним керівництва стажуванням рада адвокатів регіону протягом трьох робочих днів з моменту їх виникнення повідомляє особу, яка проходила стажування в адвоката, право на заняття адвокатською діяльністю якого зупинено або припинено, про необхідність обрання іншого керівника стажування.
Відповідно до п. 7.5 Положення № 80 не може бути керівником стажування адвокат, який не підвищує свою кваліфікацію відповідно до вимог, що встановлені Радою адвокатів України, або у встановлені строки не надав відповідні документи, що підтверджують підвищення кваліфікації. У разі встановлення таких обставин під час здійснення ним керівництва стажуванням, рада адвокатів регіону протягом трьох робочих днів з моменту їх встановлення повідомляє особу, яка проходила стажування в адвоката, який не здійснював підвищення своєї кваліфікації, або у встановлені строки не подав відповідні документи, що підтверджують підвищення кваліфікації, про необхідність обрання іншого керівника стажування.
Пунктом 4.6 Положення № 80 передбачено, що підстави відмови включення адвоката до Реєстру керівників стажування ґрунтуються виключно на невідповідності адвоката вимогам, встановленим Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 7 цього Положення, та не підлягають широкому тлумаченню.
В оскаржуваному Позивачем Рішенні Відповідача зазначено, що до заяви від 09.04.2019 додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.12.016 та копію посвідчення адвоката України від 20.10.2016, що підписано неуповноваженою особою ОСОБА_2 , в той час, як Радою адвокатів міста Києва рішення № 57 від 08.12.2016 щодо видачі дублікату/заміни свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Позивачу не видавалось.
Як вбачається з матеріалів справи, Свідоцтво про право Позивачу на заняття адвокатською діяльністю № 4279 видане 30.11.2010 на підставі рішення Київської міської КДКА № 7-45-8 від 30.11.2010, тобто у період дії Закону України «Про адвокатуру» від                19 грудня 1992 року № 2887-XII, який набрав чинності 01.02.1993 та діяв до 20.11.2012.
Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката видавались Позивачу у відповідності до затверджених на момент їх видачі форм.
Пунктом 2 Перехідних положень Закону № 5076-VI передбачено, що право на заняття адвокатською діяльністю зберігається за особами, які отримали таке право до набрання чинності цим Законом. Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України, видані до набрання чинності цим Законом, є чинними і не підлягають обміну або заміні.
Як зазначено Позивачем в позовній заяві, у зв`язку із здійсненням адвокатської діяльності її свідоцтво та посвідчення адвоката зносилися, стали непридатними для використання, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до Ради адвокатів міста Києва із заявою про заміну свідоцтва та посвідчення.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 5076-VI свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.
Зразки свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України затверджуються Радою адвокатів України.
Для забезпечення виконання вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України ухвалила рішення № 96 від 16.02.2013 «Про затвердження роз`яснень щодо отримання адвокатами дублікату (заміни) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю» (далі - Рішення № 96), до якого в подальшому Радою адвокатів України рішеннями від 13.11.2015 № 142, від 17.11.2016 № 212 вносились зміни.
Згідно з п. 1 Рішення № 96 зі змінами свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане до набрання чинності Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не потребує обміну на нове.
Відповідно до п. 2 Рішення № 96 особа має право отримати дублікат свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у разі втрати, пошкодження, непридатності для користування оригіналу.
Пунктом 4 Рішення № 96 передбачено, що у випадку втрати, пошкодження свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю особа має право звернутися до ради адвокатів того регіону, у якому дане свідоцтво раніше було видане кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури регіону, із заявою про отримання дублікату.
Згідно з п.п. 5-7 Рішення № 96 рада адвокатів регіону, на підставі витребуваного від кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури витягу з особової (атестаційної) справи адвоката, видає свідоцтво встановленого зразка з позначкою у верхньому правому кутку «Дублікат».
Видача дублікату свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, або здійснення його обміну проводиться лише після отримання відповідної інформації від  кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яка видавала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Про видачу дублікату вноситься запис до Журналу обліку виданих радою адвокатів регіону свідоцтв.
Пунктом 8 Рішення № 96 передбачено, що заміна свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у зв`язку із зміною особистих даних адвоката (прізвище, ім`я та по батькові) проводиться на підставі документа, що підтверджує такі зміни. У такому випадку заміни свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, позначка у верхньому правому кутку свідоцтва «Дублікат» не вказується.
Відповідно до п. 9 Рішення № 96 адвокат, який потребує обміну свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, або видачі дублікату свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, подає документи до Ради адвокатів регіону особисто: а) для отримання дублікату свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю необхідно подати наступні документи: письмова заява; копія паспорта громадянина; копія ідентифікаційного коду; дві кольорові фотокартки розміром (3х4); повідомлення, опубліковане у друкованому засобі масової інформації про втрату свідоцтва, у разі втрати останнього; б) для зміни свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю необхідно подати наступні документи: письмова заява; копія паспорта громадянина; копія ідентифікаційного коду; дві кольорові фотокартки розміром (3х4); копія документу, що підтверджує зміну прізвища, ім`я, по батькові.
Як вбачається Рішення № 96 зі змінами, передбачено дві процедури видачі нового свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, а саме: видача дублікату, яка відбувається серед іншого в разі пошкодження свідоцтва, та заміна свідоцтва, яка проводиться у разі зміни прізвища, ім`я, по батькові адвоката.
Оскільки у Позивача відбулось пошкодження свідоцтва, то відповідно до Рішення № 96 зі змінами належною процедурою обміну свідоцтва була саме видача дублікату.
Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що Свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю було підписане неуповноваженою особою та не дотримано процедуру оформлення дублікату, зокрема, відсутня позначка «дублікат» на самому свідоцтві.
Проте, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у разі не дотримання Радою адвокатів міста Києва власних процедур, зокрема, щодо видачі дублікатів свідоцтва, вона не повинна мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки в цьому випадку повинен покладатися саме на Раду адвокатів міста Києва, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються, з чим погоджується колегія суддів.
Крім того, щодо підпису ОСОБА_2 на Свідоцтві № 4279 про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.12.2016, то наявність такого підпису, не зумовлює відсутність у Позивача статусу адвоката, а свідчить про наявність внутрішнього конфлікту в органі адвокатського самоврядування щодо існування двох Рад адвокатів м. Києва, оскільки триває не один судовий процес щодо визначення легітимності статусу голови Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - статус вказаних осіб неодноразово змінювався в залежності від прийнятого судового рішення, що зумовило численні проблеми щодо визначення легітимного органу адвокатського самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 5076-VI Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.
Частиною 2 ст. 17 Закону № 5076-VI визначено, що до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості:1) прізвище, ім`я та по батькові адвоката; 2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України); 3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку; 4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку; 5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 6) інші відомості, передбачені цим Законом.
За приписами ч. 4 ст. 17 Закону № 5076-VI інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.
З Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/profile/42468) вбачається, що Позивач здійснює адвокатську діяльність з 30 листопада 2010 року.
Таким чином, Позивач з 30 листопада 2010 року отримала право на заняття адвокатською діяльністю та відповідно статус адвоката після складення присяги та отримання Свідоцтва № 4279 на право заняття адвокатською діяльністю, у зв`язку з чим, посилання Відповідача на те, що Позивач не має права на заняття адвокатською діяльністю є такими, що не гуртуються, а ні на фактичних обставинах, а ні на наведених нормах законодавства.
В матеріалах справи відсутні докази притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. Також, будь-які докази щодо припинення права ОСОБА_1 на заняття адвокатською діяльністю у порядку передбаченому Законом, в матеріалах справи відсутні.
Така інформація відсутня і в Єдиному реєстрі адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/profile/42468).
Щодо підвищення кваліфікації адвоката ОСОБА_1, то в матеріалах справи наявне Свідоцтво про підвищення кваліфікації адвокатом № 00019 від 04 лютого 2019 року, з якого вбачається, що Позивач підвищила кваліфікацію протягом періоду оцінювання 2016-2018 років. Вказане Свідоцтво підписане ОСОБА_3
Таким чином, про визнання Радою адвокатів міста Києва права на заняття адвокатською діяльністю за адвокатом ОСОБА_1 свідчить той факт, що          04 лютого 2019 саме Головою Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про підвищення кваліфікації адвокатом № 10019.
Отже, Відповідачем не визнається видача Позивачу Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 23 грудня 2016 року Головою Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_2, проте 04 лютого 2019 року (після видачі наведеного свідоцтва) Головою Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_3 видається Свідоцтво про підвищення кваліфікації адвокатом № 10019, що є принципу принципу venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки).
А як зазначено, Верховним Судом у постанові від 28 липня 2021 року у справі                № 380/744/20, у практиці застосовується доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться засада добросовісності як одна із складових верховенства права.
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Аналогічний правовий висновок сформульовано, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 496/1561/16-ц та від 07 жовтня 2020 року у справі  № 450/2286/16-ц.
Таким чином, Відповідач діє в порушення принципу venire contra factum proprium, тобто, всупереч засади добросовісності як складової верховенства права, що є основною засадою адміністративного судочинства згідно КАС України.
Отже, стаж адвоката ОСОБА_1 необхідного для включення до Реєстру керівників стажування є достатнім та підтвердженим належним чином.
Більш того, ані Законом № 5076-VI, ані Положенням № 80 не передбачено такої підстави для відмови у включенні до Реєстру керівників стажування, як неналежність форми/оформлення свідоцтва особи про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.
Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що рішення Ради адвокатів міста Києва про відмову у включенні Позивача до Реєстру керівників стажування є протиправним та підлягає скасуванню, з чим погоджується колегія суддів.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Ради адвокатів міста Києва включити Позивача до реєстру керівників стажування, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Насамперед, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з даного питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру»; п. 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства»; п. п. 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру»; п. 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії».
За таких обставин, Рада адвокатів міста Києва, відмовляючи ОСОБА_1 у включенні до реєстру керівників стажування з підстав, які не передбачені законодавством, діяла неправомірно.
Колегією суддів враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі № 804/14800/14.
Таким чином, правомірним є висновок суду першої інстанції, що для відновлення порушеного права Позивача та належного захисту законних прав та інтересів останнього, є необхідним зобов`язання Відповідача включити Позивача до реєстру керівників стажування, адже в даному випадку, виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У даному випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання Ради адвокатів міста Києва включити Позивача до реєстру керівників стажування є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.
Однак, суд першої інстанції визнаючи протиправним та скасовуючи рішення Ради адвокатів міста Києва про відмову у включенні ОСОБА_1 до Реєстру керівників стажування не вказав його номер та дату.
Так, Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня                  2021 року, зокрема витребувано у Ради адвокатів міста Києва рішення Ради адвокатів міста Києва про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 09 серпня 2019 року про включення її до реєстру керівників стажування та документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від Ради адвокатів міста Києва надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи, до якої додано, зокрема рішення Ради адвокатів міста Києва «Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 на керівництво стажуванням» від 23 квітня 2019 року № 268/0419.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у вказаній частині, проте не зазначив дати та номер самого рішення, що свідчить про наявність підстав для зміни рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року у відповідній частині.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи Ради адвокатів міста Києва, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в резолютивній частині.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ради адвокатів міста Києва - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року - змінити виклавши другий абзац резолютивної частині в такій редакції:
«Визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів міста Києва «Про результати розгляду заяви ОСОБА_1 на керівництво стажуванням» від                  23 квітня 2019 року № 268/0419».
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.    

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      А.Ю. Кучма

                                                                                                         І.О. Лічевецький