Справа № 753/1807/21                                                  Головуючий 1 інстанція - Домарєв О.В.
Провадження № 33/824/5865/2021                                 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
30 грудня 2021 року                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Савченка С.І., розглянувши матеріали апеляційної скарги  ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року, якою                           
ОСОБА_1 , 
                                                ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, 
                                                мешкає: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,-
в с т а н о в и в:
 
Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн. (а.с.8-10).
22 лютого 2021 року ОСОБА_1 особисто підписав і подав апеляційну скаргу на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року (а.с.12-34). 
Постановою Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року без змін (а.с.38-41).
15 березня 2021 року захисник ОСОБА_1 адвокат Науменко М.П. подав апеляційну скаргу на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року (а.с.45-57).
Постановою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційна скарга захисника Науменка М.П. повернута апелянту з огляду на пропуск захисником строку оскарження та відсутність клопотання про його поновлення (а.с.87).
19 березня 2021 року захисник Науменко М.П. подав до суду першої інстанції заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року.
Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 23 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.
Постановою Київського апеляційного суду від 24 травня 2021 року апеляційна скарга захисника Науменка М.П. задоволена частково, постанова Дарницького районного суду м.Києва від 23 квітня 2021 року скасована, справа призначена на новий розгляд у суді першої інстанції.
Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за заявою захисника Науменка М.П. про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.
На постанову Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка постановою Київського апеляційного суду від 06 липня 2021 року задоволена частково. Постанова Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року змінена в мотивувальній частині із зазначенням підстав відмови у відкритті провадження, а саме, що перегляд судових рішень у справах про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами нормами  КУпАП не передбачений і місцевий загальний суд не наділений повноваженнями переглядати судові рішення, які набрали законної сили, у справах про адміністративні правопорушення. В іншій частині постанова Дарницького районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами залишенабез змін.
15 грудня 2021 року ОСОБА_1 вдруге особисто підписав і подав апеляційну скаргу на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року, в якій просить постанову скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.172-174).
Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1  звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому посилається на незаконність ухвалених у справі рішень, оскільки прийняття рішень по справі відбулося з порушенням його права на участь у розгляді справи, оскільки він не був повідомлений про день та час її розгляду, порушено його права на захист, гарантовані Конституцією України, з відображенням у тексті відомостей, що не відповідають дійсності.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення клопотання про поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно ч.10 ст.294 КУпАП постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Як встановлено апеляційним судом ОСОБА_1 особисто вже подавав апеляційну скаргу на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року, яка у встановленому законом порядку розглянута судом апеляційної інстанції і за результатами її розгляду Київським апеляційним судом прийнято постанову від 09 березня 2021 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Тобто, ОСОБА_1 вже скористався наданим йому законом правом на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року. Апеляційна скарга ОСОБА_1 розглянута та залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
Отже, постанова Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 09 березня 2021 року набрали законної сили.
Повторне оскарження постанови суду першої інстанції, яка вже набрала законної сили після її перегляду судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою цієї самої особи на це саме судове рішення, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення, нормами КУпАП не передбачено.
Такий висновок апеляційного суду кореспондується із рішенням Конституційного Суду України від 21 липня 2021 року № 5-рп(ІІ)/2021, де Конституційний Суд України вказав, що КУпАП передбачає апеляційний перегляд, у разі оскарження, постанови судді у справах про адміністративне правопорушення, в рамках чого можливим є як розгляд суті справи, так і виправлення допущених судом нижчої інстанції процесуальних помилок, тобто забезпечення перевірки як законності застосування адміністративних санкцій (стягнень), так і суті справи, що забезпечує право на апеляційний перегляд справ про адміністративні правопорушення. Таке нормативне регулювання забезпечує право особи на судовий розгляд її справи суддею суду першої інстанції та на повний перегляд цих справ судом апеляційної інстанції, а припис ч.10 ст.294 КУпАП щодо остаточності судового рішення апеляційного суду не призводить до порушення такої засади судочинства, як забезпечення у визначених законом випадках права на судовий захист, а отже, цей припис узгоджується з принципом «верховенства права» (правовладдя) (п.2.5).
При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для оскарження з урахуванням доводів ОСОБА_1 і відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи … незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. А ст.2 Протоколу № 7 до Конвенції встановлює, що кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку.
Право на справедливий судовий розгляд та право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання особи винною,закріплене в Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (п.27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року «Трух проти України»). Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, буде  суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року  у справі «Устименко проти України»).
Як вище вказувалося ОСОБА_1 вже використав надане йому законом правом на перегляд апеляційним (вищестоячим) судом постанови Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року шляхом подачі апеляційної скарги, яка залишена без задоволення. Рішення суду першої і апеляційної інстанцій набрали законної сили і їх повторне оскарження цією ж особою КУпАП не передбачено.
З викладених вище підстав суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року, а відмова суду у поновленні строку грунтується на законі та переслідує легітимну мету та не суперечить принципу юридичної визначеності.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити   ОСОБА_1 у у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року, якою   ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05 лютого 2021 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                                                  С.І.Савченко