справа №362/5270/14-ц
головуючий у суді І інстанції Кравченко Л.М.
провадження № 22-ц/824/2111/2022
 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
31 січня 2022 року                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 серпня 2018 року у зв`язку нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , треті особи - Васильківська міська рада Київської області та Васильківська міська державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на частку нерухомості у спільній власності та за позовом ОСОБА_4 до Васильківської міської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про виключення майна із спадкової маси та визнання права власності на частку майна,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами, з урахуванням їх уточнення про визнання за ним права власності на 1/4 об`єкта незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .   
У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнення вимог, просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з липня 2002 року до серпня 2014 року, визнати недобудований будинок за адресою АДРЕСА_1 , їх спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на 1/2 даного об`єкта незавершеного будівництва, та виключити цю частку із спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 .
У березні 2016 року ОСОБА_4 (за матеріалами справи вона ж « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 ») звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недобудований будинок в АДРЕСА_1 , що побудований в період з 1990 по 1991 роки спільною власністю її та померлого ОСОБА_5 , виключити зі спадкової маси 1/2 частки будівельних матеріалів які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнати право власності за нею на 1/2 будівельних матеріалів як гарантовано частки позивача в спільному майні її та померлого ОСОБА_5 , які розташовані в АДРЕСА_1 , виключити зі спадкової маси 1/2 частки будівельних матеріалів які розташовані в АДРЕСА_1 , визнати права власності за позивачем на 1/2 будівельних матеріалів як гарантовану частку померлого ОСОБА_5 в спільному майні Позивача та померлого ОСОБА_5 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визнати право власності за позивачем на 1/2 будівельних матеріалів як гарантовану частку померлого ОСОБА_5 в її спільному майні та померлого ОСОБА_5 на підставі домовленості померлого            ОСОБА_5 з нею в зв`язку з самостійним утриманням позивачем спільної дочки відповідача за первісним позовом - ОСОБА_3 , після фактичного припинення шлюбних відносин.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 об`єкта незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_1 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано об`єкт незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю       ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Визнано за ОСОБА_2 у порядку поділу спільної сумісної власності право власності на 1/2 об`єкта незавершеного будівництва - будинок АДРЕСА_1 .
У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.
У листопаді 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 серпня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання заявником ухвали.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами визнано неподаною та повернуто заявнику у зв`язку із неусуненням недоліків.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,  в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просив ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що подана заява за формою та змістом повністю відповідає вимогам ст.426 ЦПК України, оскільки містить зазначення нововиявлених обставин, якими обґрунтовується вимога заявника про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення.
Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
          Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 серпня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання заявником ухвали.
Залишаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст.426 ЦПК України, а саме: заявником не підтверджено, що зазначені ново виявлені обставини, зокрема наявність судового рішення, в якому зазначено про проживання з іншою жінкою у фактичних шлюбних відносинах, від яких є теж дитина, має відношення саме до нього, та не підтверджується посиланням на докази, що підтверджують дані обставини.
Як вбачається з матеріалів справи,  заявник ОСОБА_1   16 березня 2021 року отримав копію ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2020 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (Т. 4, а.с. 38).
На виконання вимог ухвали суду від 30 листопада 2020 року  заявник  подав до Васильківського міськрайонного суду Київської області заяву з нововиявленими обставинами в новій редакції, в якій зазначав, що доказом, що підтверджує наявність ново виявлених обставин є рішення  Васильківського міськрайонного суду Київської області  від 19 жовтня 1993 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .
Повертаючи заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами заявнику, суд виходив з того, що заявник недоліків заяви не усунув, оскільки до заяви в новій редакції, наданої заявником не було долучено заяви, складеної із дотриманням вимог ст.426 ЦПК України, у якій повинні бути виправлені недоліки згідно із ухвалою суду від 30 листопада 2020 року.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст.426 ЦПК України заяви про перегляд судових рішень суду за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції.
У заяві зазначаються: найменування суду, якому адресується заява; ім'я (найменування) особи, яка подає заяву, місце її проживання чи місцезнаходження; інші учасники справи; дата ухвалення і зміст судового рішення, про перегляд якого подано заяву; нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення; посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин.
До заяви додаються: копії заяви відповідно до кількості учасників справи; документ про сплату судового збору; докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин; документ, що підтверджує повноваження представника особи, яка подає заяву, - якщо заява підписана таким представником; клопотання особи про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву, - у разі подання заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу; у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.
Згідно з ч.3 ст.427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених  статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник  ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 серпня 2018 року за нововиявленими обставинами,  зазначав про те, що підставою для його перегляду є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи, а саме: рішення  Васильківського міськрайонного суду Київської області  від 19 жовтня 1993 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .
Документи, на які заявник посилається як на підставу для перегляду судового рішення були долучені до заяви про перегляд рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області  від 6 серпня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Тобто заявник вважав, що відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України вказані обставини є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.  
А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що заявник у своїй заяві зазначив обставини, які вважає нововиявленими та послався на докази, які підтверджують їх наявність, що відповідає вимогам п.п.5, 6 ч.2 ст.426 ЦПК України.
Посилання суду першої інстанції в ухвалі від 30 листопада 2020 року на те, що заявником не підтверджено, що зазначені нововиявлені обставини, зокрема наявність судового рішення, в якому зазначено про проживання з іншою жінкою у фактичних шлюбних відносинах, від яких є теж дитина, має відношення саме до нього, та не підтверджується посиланням на докази, що підтверджують дані обставини колегія суддів вважає передчасними, оскільки суд фактично зробив відповідні висновки по суті поданої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами із порушенням порядку розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, визначеного ст.ст.427, 429 ЦПК України, при цьому залишивши її без руху.
Таким чином, суд першої інстанції передчасно визнав заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами неподаною та повернув її заявнику, оскільки вона відповідала вимогам статті 426 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6 квітня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                   Т.О. Писана
 
Судді                                                                                               К.П. Приходько
 
                                                                                                         С.О. Журба