УХВАЛА

20 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  902/1722/14 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Картере В.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги арбітражного керуючого Голубенко Олени Василівни 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 (колегія суддів у складі: Юрчук М.І. - головуючий, Миханюк М.В., Крейбух О.Г.)

у справі № 902/1722/14
за заявою  Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Сєвєродонецького "Об`єднання Склопластик"
до Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд"
про банкрутство, 

ВСТАНОВИВ:

Арбітражний керуючий Голубенко Олена Василівна 28.12.2021 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2021, якою скасовано ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.04.2021 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу та закриття провадження у справі N 902/1722/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд". 

Здійснивши перевірку касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 290 ГПК України, що є підставою для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1            ч. 3 ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу. 

Арбітражний керуючий Голубенко Олена Василівна, звертаючись з касаційною скаргою як підставу для касаційного оскарження посилається на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України. Так, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, з виходом за межі підстав апеляційного оскарження, без ґрунтовного та всебічного вивчення матеріалів справи, та крім того, суд застосував норму права без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. 

Разом з тим, скаржник не дотримався вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки при поданні касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України не зазначив постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та норму права (абзац, пункт, частину статті, статтю), яку було неправильно застосовано судом апеляційної інстанції. 

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Надіслання копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи листом з описом вкладення є обов`язком заявника касаційної скарги. Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Згідно зі ст.ст. 73, 76, 77 ГПК України належним та допустимим доказом надсилання іншому учаснику справи копії касаційної скарги з додатками може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) з надіслання адресату листа з описом вкладення, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.

Однак, до касаційної скарги арбітражного керуючого Голубенко Олени Василівни на підтвердження направлення копії касаційної скарги сторонам у справі додано лише фіскальні чеки, без описів вкладення, що є порушенням  вимог ст. 291 ГПК України. 

З огляду на викладене касаційна скарга арбітражного керуючого Голубенко Олени Василівни підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків шляхом зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, а саме зазначити постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та норму права (абзац, пункт, частина статті, стаття), яку було неправильно застосовано судом апеляційної інстанцій та надання Суду належних доказів направлення копії касаційної скарги учасникам справи. 

Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст. 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Керуючись статями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

1.    Касаційну скаргу арбітражного керуючого  Голубенко Олени Василівни на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 у справі № 902/1722/14 залишити без руху.
2.  Надати арбітражному керуючому Голубенко Олені Василівні строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
3. Роз`яснити арбітражному керуючому Голубенко Олени Василівни, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В.Картере