ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

10 лютого 2022 року 	м.Суми	

                                                               Справа №591/767/20 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/226/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2021 року, ухвалене у складі судді Шелєхової Г.В. в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 25 жовтня 2021 року -

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне ремонтно-будівельне підприємство «Рембуд», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.
Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є власником поверхом вище квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку.
Зазначає, що 16 жовтня 2019 року з вини відповідачки сталося залиття його квартири, в результаті чого завдано матеріальну шкоду - квартира потребує термінового поточного ремонту.
Згідно з актом ПРБП «Рембуд» від 18 жовтня 2019 року причиною залиття квартири є халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири АДРЕСА_3 .
Відповідно до експертного висновку будівельно-технічного дослідження № 1337 від 14 січня 2020 року вартість проведення відновлювального ремонту квартири становить 20616,00 грн.
Внаслідок залиття квартири йому завдана моральна шкода у вигляді душевних стражданнях, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.
Посилаючись на вказані обставини, просить стягнутина його користь з відповідачки матеріальну шкоду в сумі 20616 грн 00 коп. та моральну шкоду в сумі 20000 гр.
Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 25 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 20616 грн 00 коп., 3000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 2814 грн 07 коп. судових витрат.
Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.
В іншій частині вимог відмовив у зв`язку з необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
У доводах апеляційної скарги зазначає, що документи ПРБП «Рембуд» та висновок експерта не є належними доказами, а тому не можуть бути враховані при вирішенні даної справи.
Вказує, що залиття її квартири відбулось внаслідок подачі з високим тиском гарячої води у батареї під час запуску опалювального сезону, що може бути підтверджено показаннями свідків та документально.
Вважає, що з вини ПРБП «Рембуд» сталося залиття її та інших квартир.
Зазначає, що судом першої інстанції, її належним чином не було повідомлено про розгляд справи, не допитано свідків, не досліджено письмові докази, не витребувано необхідних документів для привального вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності факту залиття належної позивачу з квартири з вини відповідачки, що об`єктивно свідчить про заподіяння йому майнової та моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням майна. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а. с. 53, т. 1).
Квартира АДРЕСА_3 в цьому будинку належить ОСОБА_2 , що підтверджується дослідженими судом першої інстанції матеріалами інвентаризаційної справи.
16 жовтня 2019 року в будинку АДРЕСА_4 сталося залиття водою квартири АДРЕСА_5 з розташованої поверхом вище квартири АДРЕСА_3 .
Згідно з актом комісії ПРБП «Рембуд» від 18 жовтня 2019 року, складеного заступником директора Соцкої Г.П., майстром технічної дільниці ОСОБА_5 , начальником ВТВ Гордієнко Т.М., засвідчено факт залиття 16 жовтня 2019 року квартири АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири АДРЕСА_3 . У результаті обстеження встановлено: при залитті квартири АДРЕСА_5 була пошкоджена електропроводка у кухні, залі та малій спальні, на час складання акту проводка знаходилася в неробочому стані; зал – на стелі та стінах поклеєні шпалери, у лівому куті спостерігається рижа полоса від стелі до підлоги шириною 0,5 м; у правому куті від дверного блоку по простінку шпалери здуті від стелі до підлоги; підлога у залі виконана з паркетного покриття, який пошкоджено. Паркет здувся і має почорнілий колір по всій площі; над дверима по всій правій стороні стіни шпалери відшаровані на стиках; по всій площі стелі шпалери відшаровані та мають розриви; коридор великий – на стелі та стінах спостерігається відшарування по стиках шпалер по всій площі; коридор малий – шпалери на стелі та стінах відклеєні по всім стикам; спальня мала – у лівому куті стіни на шпалерах видні розриви, шпалери на лівій стороні стіни пошкоджені плямами з повітрям; кухня – на всій площі стелі спостерігається відшарування шпалер від стелі. На правій стороні стіни стики шпалер відклеєні. Низ кухонної меблі виконаний із плити ДСП, плита пошкоджена залиттям і має набряклий вигляд. 
Комісія вважає, що залиття квартири АДРЕСА_5 відбулося через халатне відношення до санітарно-технічного обладнання власників квартири АДРЕСА_3 . Пошкоджене майно підлягає повному відновленню (а. с.10, т. 1). 
Згідно з експертним висновком будівельно-технічного дослідження №1337 від 14 січня 2020 року, величина матеріального збитку, заподіяного в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , станом на січень 2020 року складає 20616,00 грн (а. с. 11-43, т. 1).
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. 
Згідно з ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Таким чином, виходячи з сукупного аналізу вищезазначених норм законодавства,  відповідачка як власник квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свої закріплені в ст. 317 ЦК України права, зобов`язана забезпечувати належне використання та експлуатацію цього майна, а у разі порушення внаслідок такого використання прав та інтересів третіх осіб, саме на власника покладається обов`язок відшкодувати завдану шкоду.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема,  відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його  вини у завданні шкоди позивачеві.
Судом першої інстанції на підставі належних та допустимих доказів правильно встановлено факт залиття квартири  ОСОБА_1  з вини  ОСОБА_2  у результаті протікання води з її квартири.Вказана обставина підтверджується актом комісії ПРБП «Рембуд» від 18 жовтня 2019 року та висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 14 січня 2020 року. 
Відповідачкою, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що шкоду позивачу завдано не з її вини, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що акт ПРБП «Рембуд» та висновок експерта не є належними доказами і не можуть бути враховані при вирішенні даної справи, оскільки  відповідний акт складений працівниками ПРБП «Рембуд», які уповноважені законом здійснювати огляд (обстеження) квартири. Крім того, вказаний акт містить чітку та конкретну інформацію щодо предмета доказування, а відтак, є допустимим доказом. Відповідачкою не надано жодних доказів на спростування вказаних доказів позивача та на підтвердження своїх заперечень. 
Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі, що затоплення квартири сталося з вини ПРБП «Рембуд», оскільки не підтверджено належними доказами.
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3-5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладання на відповідачку обов`язку відшкодувати позивачу завдану йому матеріальну та моральну шкоду внаслідок пошкодження належного йому майна. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. 
Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Враховуючи предмет та ціну позову, дана справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Керуючись ст. ст. ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381; 382; 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                        Т.А. Левченко

Судді :                                                                О.Ю. Кононенко

                                                                       О.І. Собина