ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року	Львів	Справа № 380/6385/20 пров. № А/857/23237/21	

пров. №А/857/23237/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                        Носа С.П., Шевчук С.М.,
з участю секретаря судового засідання:            Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Кузаном Р.І. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                     в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) щодо не нарахування та невиплати йому в повному розмірі грошового забезпечення за вересень 2018 року (17 днів) та жовтень 2018 року (5днів), зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити на його користь грошове забезпечення за вересень 2018 року ( 17 днів), з урахуванням раніше виплачених сум та жовтень 2018 року (5 днів), виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.10.2018 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 06.10.2018 по день ухвалення судового рішення по справі, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО) відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 (далі – Порядок №44).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 позовні  вимоги були задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному розмірі грошового забезпечення за вересень 2018 року (17 днів) та жовтень 2018 року (5днів) та зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу невиплачене грошове забезпечення станом на день звільнення за період з 14.09.2018 по 05.10.2018, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.10.2018, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в/ч НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при звільнення позивач не заявляв претензій щодо неповного розрахунку з ним, його було виключено зі списків особового складу частини. Відповідно, розрахунки з позивачем були проведені у спосіб та в розмірах, передбачених законодавством.
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В частині відмови у задоволенні позовних вимог позивач рішення суду першої інстанції не оскаржував, а тому, враховуючи положення ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не надає своїх висновків в цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що капітана ОСОБА_1 , командира роти вогневої підтримки 1 десантно-штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 , звільненого наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) №14 від 13.08.2018 з військової служби у запас за підпунктом «й» (які укладали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжити військову службу під час особливого періоду) відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 05.10.2018 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК м. Львів, що підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №222 від 05.10.2018.
У цьому наказі вказано про необхідність здійснити ОСОБА_1 наступні виплати:
- одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
- надбавку за особливості проходження служби у розмірі 13,5%, передбачену наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 за період з 01 по 05 жовтня 2018;
- премію за період з 01 по 05 жовтня 2018 у повному розмірі відповідно до наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018.
Відповідно до довідки про нараховане щомісячне грошове забезпечення, за період з грудня 2015 року по жовтень 2018 року ОСОБА_1 виплачувалось грошове забезпечення по вересень 2018 року включно. При цьому, з відзиву на позовну заяву видно, що грошове забезпечення за вересень 2018 року було нараховано та виплачено позивачу по 13.09.2018. За жовтень 2018 року грошове забезпечення не виплачувалось, крім як вказані в наказі №222 від 05.10.2018 премія та надбавка за особливості проходження служби за період з 01 по 05 жовтня 2018 року.
У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявами від 05.06.2020 та від 07.07.2020, в яких просив нарахувати та виплатити йому невиплачену частину грошового забезпечення з 14.09.2018 по 05.10.2018, на які відповіді не було надано.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати частини грошового забезпечення за період з 14.09.2018 по 05.10.2018 протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при виключенні ОСОБА_1 зі списків особового складу частини не провів з ним повного розрахунку, зокрема, не виплатив грошове забезпечення за період з 14.09.2018 по 05.10.2018 у повному обсязі, що підтверджується наданою до матеріалів справи довідкою №419  від 28.05.2020 про нараховане щомісячне грошове забезпечення за грудень 2015 року - жовтень 2018 року. Отже, при звільненні з військової служби позивач мав право на отримання грошового забезпечення за вказаний період. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу невиплаченого грошового забезпечення станом на день звільнення за період з 14.09.2018 по 05.10.2018, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.10.2018 та з урахуванням раніше виплачених сум, таку суд вважав похідною від першої позовної вимоги, а тому дійшов висновку про її задоволення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону №2232-ХІІ, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 було затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.
Абзацом першим пункту 242 Положення №1153/2008 передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Відповідно до абзацу третього пункту 242 Положення №1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає - Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Пунктом 2 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.
Згідно п.3 розділу І Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до п.4 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Пунктом 7 розділу І Порядку №260 серед іншого визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, відслужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.
Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно п.1 розділу XXXI Порядку №260, грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивача з 05.10.2018 виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК м. Львів.
Відповідно до наказу відповідача №222 від 05.10.2018 ОСОБА_1 проведено виплату премії та надбавки за особливості проходження служби, які є складовими грошового забезпечення, за період з 01.10.2018 по 05.10.2018, тобто до моменту виключення його зі списків особового складу в/ч.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідач при виключені ОСОБА_1  зі списків особового складу частини не провів з ним повного розрахунку, зокрема, не виплатив грошове забезпечення за період з 14.09.2018 по 05.10.2018 у повному обсязі, що підтверджується наданою до матеріалів справи довідкою №419 від 28.05.2020 про нараховане щомісячне грошове забезпечення за грудень 2015 року - жовтень 2018 року.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                  п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1  - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року по справі №380/6385/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 18.04.2022