Справа № 462/6040/20                        Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/2504/21                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 грудня 2021 року м.Львів

Справа № 462/6040/20
   Провадження № 22ц/811/2504/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю: ОСОБА_1 

розглянув в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 15 квітня 2021 року у складі судді Гедз Б.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

встановив:

       2 жовтня 2020 року ОСОБА_2 звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 9 серпня 2016 року у справі № 462/2982/16-ц ухвалено стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 27 травня 2016 року. Вважає, що при визначенні судом розміру аліментів не враховано, що на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про яких позивач навмисно приховала від суду. Окрім того, зазначає, що на даний час він змушений проживати на тимчасово окупованій території (м.Красний Луч, Луганської області), оскільки на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, які за станом здоров`я не можуть виїхати із тимчасово окупованої території. Вказує, що він працює лікарем-гінекологом в ДУ «Луганській міській багатопрофільній лікарні № 2» та отримує середньомісячну заробітну плату, яка у перерахунку за офіційним курсом НБУ гривні до російського рубля становить 4 302,88 грн. Оскільки 1/4 частки від його заробітку (доходу) є значною сумою та із врахуванням того, що на його утриманні також перебувають двоє неповнолітніх синів та батьки похилого віку, просить позов задовольнити.
       Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15 квітня 2021 року в позові відмовлено. 
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильної оцінки доказів та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що у зв`язку з тим, що на даний час його матеріальний стан змінився порівняно з тим, який був на час ухвалення рішення про встановлення розміру аліментів, вважає що такий розмір має бути змінений. Вказує, що визначення аліментів у розмірі 50% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дозволить в однаковій мірі забезпечити права всіх його дітей. Просить скасувати рішення та постановити нове рішення, яким змінити розмір аліментів, а саме: визначити аліменти у розмірі 50% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
       Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 9 серпня 2016 року ухвалено стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 травня 2016 року.
       Згідно свідоцтв про народження від 12 серпня 2004 року Серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та Серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що батьками дітей є позивач та ОСОБА_7 .
       Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 2 липня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . 
       Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
       Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
       Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобо`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Згідно із ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
       Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Згідно із п. 23 постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 
       Стаття 181 СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. 
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та чинної для України від 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року - 1 779 грн., з 1 липня - 1 859 грн., з 1 грудня - 1 921 грн.
Аналогічним Законом на 2021 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року - 1 921 грн., з 1 липня - 2013 грн., з 1 грудня - 2100 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся з позовом про зміну розміру аліментів, визначених рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 9 серпня 2016 року, у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 травня 2016 року, на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на те, що окрім неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його утриманні також знаходяться неповнолітні діти від іншого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також непрацездатні батьки. Зазначає, що його середньомісячний дохід складає близько 4 302,88 грн. 
Відповідно до ст. 192 СК України при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів суд повинен з`ясовувати чи змінився сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у раніше встановленому розмірі. 
23 червня 2017 року ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 9 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що судом при винесенні рішення не враховано, що на його утриманні знаходиться ще двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 4 серпня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 9 серпня 2016 року залишено без задоволення.
Заочне рішення суду ОСОБА_2 не оскаржувалось. З часу ухвалення Залізничним районним судом м. Львова заочного рішення у справі про стягнення з ОСОБА_8 аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини та перегляду цього заочного рішення сімейний стан позивача не змінився. 
Витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 несе також їх мати - колишня дружина позивача - ОСОБА_7 . Позивач отримує аліменти на неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_7 .
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що він несе витрати на утримання батьків та того, що вони потребують матеріального утримання та не мають інших осіб, які зобов`язані їх утримувати за законом. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме міно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що батькам позивача належать об`єкти нерухомості, які можуть приносити доходи. Також ОСОБА_2 не надано доказів погіршення його майнового стану з часу ухвалення Залізничним районним судом м. Львова рішення про стягнення з нього аліментів на сина ОСОБА_4 . Наявність у позивача двох неповнолітніх дітей не звільняє його від обов`язку утримання ОСОБА_4 .
Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року батьки не мають компенсовувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. 
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено погіршення його майнового стану.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам на підставі наявних у справі доказів, не спростовані доводами апеляційної скарги. Підставі для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись: п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді