22-ц/804/3212/21 
                                                                                263/17441/19 
                                               
Головуючий у 1 інстанції Ковтуненко В. О. Єдиний унікальний номер 265/17441/19
Номер провадження 22-ц/804/3212/21
Доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року  м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:
головуючого судді Баркова В. М.,
суддів   Лопатіної М. Ю.
   Мальцевої Є.Є.
секретар  Вороніна М. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - КП «МВУВ КГ») про захист прав споживача посилаючись на те, що у квітні 2019 року він отримав від КП «МВУВ КГ» повідомлення про необхідність проведення з 09 квітня по 09 травня 2019 року повірки лічильника використання холодної води, який було введено в експлуатацію тільки 10 жовтня 2019 року. Проведення перевірки лічильника здійснено в помешканні без зняття та опломбовано 10 жовтня 2019 року. Однак, з червня 2019 року по 10 жовтня 2019 року нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводилося за нормами, а не за показниками лічильника. У квартирі для обліку обсягу використаної холодної води встановлено лічильник марки MINOMESS, заводський номер 061179378, облік показників якого ведеться по особовому рахунку № НОМЕР_1 . У листі КП «МВУВ КГ» від 29 жовтня 2019 року позивачу було роз`яснено, що за період з 09 квітня по червень 2019 року оплата за послуги водопостачання та водовідведення нараховувалась за середньомісячними показниками засобів обліку, відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Таким чином відповідач змінив для нього схему оплати з фактично спожитої на нормативну, що обраховується згідно з кількістю зареєстрованих осіб та вимагає сплатити заборгованість у сумі 5 164 грн. 73 коп. Позивач не згоден із вказаними діями відповідача, вважає їх незаконними, просив суд скасувати борг у розмірі 5 164 грн. 73 коп., нарахований за період з 01 червня до 10 жовтня 2019 року.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неналежну оцінку усіх доказів наданих ним, порушення діючих норм законодавства, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи відповідач не роз`яснив причини виникнення заборгованості та порядок формування тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, тарифів нарахування, згідно з якими були нараховані суми за послуги в період з травня 2019 року по жовтень 2019 року включно згідно із нормами споживання води відповідно до кількості зареєстрованих осіб.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Відповідно до чинного законодавства, повірку лічильників треба провести не пізніше закінчення терміну міжповірочного інтервалу, встановленого для даного лічильника. Термін проведення періодичної повірки засобів обліку води не повинен перевищувати 30 днів. На час відсутності вузла комерційного обліку з проведенням перевірки (ремонту) ведення комерційного обліку здійснюється розрахунок відповідно до «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» з урахуванням середнього споживання питної води протягом попередніх 12 місяців. Несанкціоноване втручання у роботу вузлів розподільного обліку забороняється. 09 квітня 2019 року позивачу було надано повідомлення про необхідність здійснення повірки приладу обліку холодної води або ввести вузол обліку в експлуатацію у строк до 09 травня 2019 року, однак позивачем вказаний строк був пропущений, та вузол обліку холодної води введено в експлуатацію лише 10 жовтня 2019 року. Таким чином, за квітень 2019 року нарахування проводилось за середнім споживанням холодної води, а з червня 2019 року по 10 жовтня 2019 року нарахування проводилось відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та розділу Х Методики, як до приміщення не оснащеного вузлом розподільного обліку холодної води.
Представник КП «МВУВ КГ» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судовою повісткою (а.с. 117), тому суд відповідно до положень ст. 372 ЦПК України розглянув справу без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , який просив скаргу задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.
У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що до складу тарифів відповідача не включено послугу з періодичної повірки приладів обліку води, тому на нього не може бути покладений обов`язок здійснення такої перевірки за власний рахунок. Оскільки лічильник води позивача не пройшов чергової повірки, нарахування за надані послуги повинні здійснюватися за нормативами водоспоживання.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», які визначають основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.
Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до абз. 2 п. 7 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 02 листопада 2017 року «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 16червня 2016 року № 1141 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 11 травня 2021 року у справі № 215/6483/19.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання холодної води та водовідведення, які надає КП «МВУВ КГ» у квартиру АДРЕСА_1 , власником якої він є.
09 квітня 2019 року ОСОБА_1 отримав повідомлення КП «МВУВ КГ» про необхідність проведення з 09.04.2019 року по 09.05.2019 року повірки приладу обліку холодної води (а.с. 16).
Згідно листа КП «МВУВ КГ» № 19028-11-1.1.2 від 29.10.2019 року нарахування за надані позивачу послуги водопостачання за квітень 2019 року здійснено за середнім споживанням холодної води, а з червня 2019 року до 10 жовтня 2019 року - відповідно до ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та розділу Х Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, як до приміщення не оснащеного вузлом розподільного обліку холодної води (а.с. 7-10).
За вказаний період, згідно наданим квитанціям, позивачем оплата наданих послуг проводилась за показами його лічильника води (а.с. 21-34).
Повірка лічильника використання холодної води відбулась 10 жовтня 2019 року та цього ж дня його введено в експлуатацію (а.с. 17).
Згідно з абзацом 5-6 частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановленого договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Отже, законодавство покладає обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.
Між сторонами відсутні договірні зобов`язання, які б покладали відповідний обов`язок на іншу особу.
Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630).
Пунктами 9, 15 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії, приймаються на абонентський облік та підлягають періодичній повірці.
Періодична повірка засобі обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці.
У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.
Пунктом 20 Правил № 630 передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до пункту 21 Правил № 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Таким чином, відповідач при знятті приладу обліку води з абонентського обліку, діяв з дотриманням вимог ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» якою визначено, що експлуатація засобів вимірювальної техніки здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів та вказаних вище пунктів Правил №630. При цьому врахував визначений термін проведення повірки лічильника 09.05.2019 року, а тому вірно з 10 травня 2019 року (тобто в термін, що перевищував один місяць від крайньої дати проведення повірки) нараховував плату за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою позивача за установленими нормами водоспоживання (розмір яких не є предметом розгляду у даному провадженні) по день фактичного проведення державної повірки приладу обліку водопостачання, його опломбування та прийняття на абонентський облік з відповідними показниками після проведення повірки.
Дії відповідача по нарахуванню плати за нормами водоспоживання, є виправданими зважаючи на відсутність підтвердження справності засобу обліку води, в зв`язку з закінченням періоду його роботи з моменту встановлення до терміну визначеної планової повірки, з термінами проведення якої ознайомлено позивача, який підписав повідомлення, в якому було визначено дату повірки та наслідки за не проведення відповідної повірки (нарахування проводиться відповідно до Правил на загальних підставах до реєстрації приладу обліку).
За таких підстав, враховуючи, що у визначений термін не було проведено чергової повірки лічильника, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перерахунку плати за надані послуги з водопостачання та водовідведення, оскільки остання нарахована відповідно до Правил.
Доводи апеляційної скарги наведених висновків суду не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому зазначену апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 374, 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 04 січня 2022 року.

Судді       В. М. Барков

Є. Є. Мальцева

М. Ю. Лопатіна