ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/901/22 Справа № 191/3922/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року                                                                         м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,
суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2021 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, Синельниківського відділу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, повернення частини земельної ділянки, зобов`язання скасувати державну реєстрацію акта права власності на земельну ділянку та внесення змін до державного земельного кадастру, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, Синельниківського відділу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, повернення частини земельної ділянки, зобов`язання скасувати державну реєстрацію акта права власності на земельну ділянку та внесення змін до державного земельного кадастру.

Позовна заява, мотивована тим, що йому на праві власності належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який був подарований його батьком 13.10.1983 року згідно договору дарування.

У 2019 році він вирішив зареєструвати земельну ділянку на виконання вимог земельного законодавства України. Виготовивши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 25.11.2020 року він звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0413 га, однак 07.12.2020 року він отримав рішення № РВ-1201710732020 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка має перетин із земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 1213000000:01:175:0007, яка належить ОСОБА_2 .

Позивач зазначав, що у 2018 році ОСОБА_2 під час виконання технічної документації із землеустрою земельної ділянки за вищевказаною адресою, землевпоряднику були надані завідомо неправдиві дані, які потягли за собою незаконне оформлення частини сусідської земельної ділянки, на якій розташовані два гаражі (Г1, К1).

Згідно з виготовленою землевпорядником документацією із землеустрою та правовстановлюючими документами на нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , розбіжність між площею ділянки становить 0,0088 га.

Зазначав, що в подальшому, ОСОБА_2 зареєструвала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. При цьому погодження меж з ним, як власником суміжної земельної ділянки вона не проводила.

У зв`язку з цим, позивач вважав, що ОСОБА_2 неправомірно одержала у власність земельну ділянку, оформивши частину земельної ділянки, де розташовані прибудинкові споруди - два гаражі Г1, К1, які належать йому на праві особистої приватної власності і є неподільними з будинком, який він отримав в дар у 1983 році ще до шлюбу з ОСОБА_2 . Неподільність даного будинку та прибудинкових споруд, які його обслуговують засвідчена висновком судової будівельно-технічної експертизи, що знаходиться у справі № 191/5557/16-ц і яка на момент звернення до суду з даним позовом розглядається Васильківським районним судом Дніпропетровської області.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1213000000:01:175:0007, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та виданий на ім`я ОСОБА_2 недійсним; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги; зобов`язати ОСОБА_2 та державного реєстратора внести зміни до державного земельного кадастру з поверненням незаконно оформленої частки його земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь судові витрати.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що згідно договору дарування, укладеного 13.10.1983 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1601, ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняв жилий глинобитний обкладений цеглою будинок, сарай глинобитний обкладений цеглою, вбиральню дерев`яну в АДРЕСА_2 , що розташовані на земельній ділянці розміром 402 кв.м. Інвентаризаційна страхова оцінка складає 2 708 карбованців.

З копії технічного паспорту, виготовленого 27.09.2002 року КП "Синельниківське МБТІ" вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по АДРЕСА_2 на земельній ділянці загальною площею 409 кв.м.

На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2004 року визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 218/Ф3 від 04.09.1997 року, зареєстрованого на Придніпровській товарній біржі (Синельниківський філіал) та визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого 11.07.2016 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , власником нерухомого майна є ОСОБА_2 і розташоване майно на земельній ділянці загальною площею 488 кв.м.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 05.07.2018 року відділом у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області зареєстрована земельна ділянка площею 0,0488 га, кадастровий номер 1213000000:01:175:0007, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для виникнення права власності є рішення Синельниківської міської ради № 593-34/VII від 28.09.2018 року «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок громадянам на території Синельниківської міської ради». Власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_2 

07 грудня 2020 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянуто заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 25.11.2020 року разом з доданими до неї документами відносно земельної ділянки площею 0,0413 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-1201710732020 від 07.12.2020 року відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав: електронний документ не відповідає установленим вимогам, про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа; невідповідність поданих документів законодавству, а саме: перетин ділянок з ділянкою 1213000000:01:175:0007, площа співпадає на 18,1136 %.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин другої та третьої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п`ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною десятою статті 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до частин першої, другої статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України (частина друга статті 50 Закону України "Про землеустрій").

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) зроблено висновок про те, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків

Як було установлено судом, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовленої 09.11.2016 року ТОВ "ТЕРАЗЕМ" відділом у Синельниківському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області 05.07.2018 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0488 га, кадастровий номер 1213000000:01:175:0007. Право власності у ОСОБА_2 виникло на підставі рішення Синельниківської міської ради № 593-34/VII від 28.09.2018 року «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок громадянам на території Синельниківської міської ради».

Крім того, на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику, у даному випадку відповідачу ОСОБА_2 , безоплатно видано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги і складовою частиною якого є кадастровий план земельної ділянки.

Разом з тим, вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер 1213000000:01:175:0007 не містить правового обґрунтування, оскільки такого документу взагалі не існує, такий документ взагалі не видавався, шо підтверджено матеріалами справи та встановлено в ході розгляду, як в суді першої інстанції так і не спростовано в суді апеляційної інстанції.

Позовні вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання внести зміни до державного земельного кадастру є похідними від позовних вимог про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, тому також не підлягали до задоволення. Крім того, такі вимоги заявлені до відповідача ОСОБА_2 однак зазначена особа не є тим суб"єктом на кого можливо покласти виконання такого зобов"язання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем чітко не визначені позовні вимоги, не визначено, які саме норми матеріального права порушив кожний із зазначених відповідачів, не зазначено чому саме такий (обраний позивачем) спосіб захисту має відновити його порушене право та чи забезпечить такий спосіб захисту дотримання балансу інтересів сторін.

Колегія суддів вважає, що за наявності у позивача та відповідача ОСОБА_2 іншого спору про поділ спільної сумісної власності неефективним є обраний позивачем спосіб відновлення права шляхом визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним (якого не існує), скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання внести зміни до державного земельного кадастру, а доводи позивача щодо необхідності саме такого відновлення його права - необґрунтованими.

Таким чином, обраний позивачем у цій справі спосіб захисту не призводить до відновлення його прав.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що спірні правовідносини виникли у позивача з відповідачем ОСОБА_2 щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовані прибудинкові споруди - два гаражі Г1, К1.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив у якості відповідачів, зокрема, відділ реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області та Синельниківський відділ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що відділ реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області та Синельниківський відділ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є неналежними відповідачами у справі стосовно визнання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання внести зміни до державного земельного кадастру.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко