Справа № 161/15680/21 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/280/22  Категорія: 70 	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
04 березня 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І.,  Данилюк В.А.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року,

                                      В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів па утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування вимог вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 31 січня 2015 року, який було розірвано рішенням суду. Від шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.05.2018 року (змінено постановою суду апеляційної інстанції від 03.07.2018 року) ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
На даний час, враховуючи вік дитини, сума, яка стягується з відповідача не може належним чином забезпечити її потреби.
Враховуючи вказане, просить збільшити розмір аліментів на дитину та стягувати їх у розмірі 5000 грн. щомісячно.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року позов в даній справі задоволено частково.
Ухвалено змінити розмір аліментів визначений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області  від 03 травня 2018 року у справі № 161/4542/18 ( в редакції постанови суду апеляційної інстанції від 03 липня 2018 року).
Ухвалено стягувати з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного  віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягненню дитиною повноліття.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволені позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову та збільшення розміру аліментів до 2000 грн щомісячно на дитину не відповідають обставинам справи, оскільки визначений судом розмір аліментів є несправедливим і не об`єктивним з огляду на те, що суд не врахував його матеріального становища, який не змінився з часу ухвалення рішення. Крім того посилається на ту обставину, що він бере безпосередню участь у вихованні та забезпеченні дитини.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Частиною третьою цієї статті визначено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним, розгляд даної справи, ціна позову в якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційним судом здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду необхідно залишити без змін.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), шлюб між ними було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 грудня 2017 року, що набрало законної сили (а.с.5).
Донька проживає разом із позивачем. Місце проживання дитини встановлено висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради № 147 від 18.06.2018 року (а.с.14).
На підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2018 року (в редакції постанови Апеляційного суду Волинської області від 03 липня 2018 року) з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі по 800 гри. щомісячно, починаючи з 27 березня 2018 року (а.с.6-9).
Висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради № 94 від 03.06.2020 року та № 370-1 від 04.06.2020 року було визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с.15, 16).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує  його тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання дитини в розмірі 800 грн є недостатнім для належного матеріального забезпечення доньки, оскільки потреби доньки значно збільшилися.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.( ст. 141 СК України).
Відповідно до правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
З урахуванням того, що на утримання, виховання, навчання дитини на даний час потребується значно більше коштів (плата гуртків, одягу, харчування, оздоровлення), а тому майновий стан позивача погіршився,   оскільки розмір аліментів в розмірі 800 грн на даний час є незначною сумою а тому є всі правові підстави для збільшення розміру аліментів.
Крім того Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку,  з 1 січня 2021 року становить 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня 2618 гривень.
З огляду на викладене, виходячи з положень ч. 1ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ст. 182 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню дітей.
На підставі встановлених обставин справи, засад розумності, виваженості, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з врахуванням  інтересів дитини, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, який раніше визначений судом, до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аргументи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції неправильно визначив зміну матеріального стану отримувача аліментів, колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовується наведеними обставинами справи, та відповідачем не подано доказів щодо його майнового стану, або зміни сімейного стану, які перешкоджають йому сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн, що значно менший за прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.
Відповідач не надав жодних доказів, щодо розміру його прибутку, який би свідчив про його майновий стан та неможливість утримувати дитину у належному розмірі.
Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 працює та отримує належну заробітну плату, а тому ї матеріальне становище є безпідставними та не впливають на правильність висновків суду. Батьки мають рівні права щодо утримання  дитини, як батько так і мати.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу своїй дочці не є підставою для скасування рішення чи його зміні. Надання одним із батьків матеріальної допомоги дитині, за умови відсутності згоди між батьками про порядок та суму утримання не позбавляє можливості одного з них звернутися із відповідним позовом про вирішення вказаного питання у судовому порядку.
Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів, щодо неможливості працевлаштуватись чи заборону працювати у зв`язку з захворюванням, на його утриманні немає непрацездатних осіб, яких він отримує чи інших неповнолітніх чи малолітніх дітей.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не є тією обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів.Вказана обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження доводів викладених в апеляційній скарзі про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Інші доводи відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Захищаючи першочергово інтереси неповнолітньої дитини, врахувавши потреби та матеріальний стан сторін, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково вимоги позивача та збільшив розмір стягуваних аліментів до 2000 гривень.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального  та процесуального права.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є    04 березня   2022 року, тобто дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

                                              У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: