ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 р.	Справа № 520/9146/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 05.08.21 року по справі № 520/9146/21
          за позовом         Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  
          до         Управління Укртрансбезпеки у Харківській області в складі Державної служби з безпеки на транспорті                 
          про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ФОП ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову № 279197 від 11.05.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.
- стягнути на користь Фізичної особи-підприємця (РНОКПІІ: НОМЕР_1 ) судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань безпеки на транспорті (ідентифікаційний код: 39816845) у розмірі 908. 00 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 р. у справі № 520/9146/21 у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 р. у справі № 520/9146/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції невірно врахував висновки Верховного суду, викладені у постанові від 24.07.2019 р. по справі від  № 803/1540/16 та не врахував позицію Верховного суду, висловлену в постанові від 29.01.2020 р. у справі № 814/1460/16. 
Колегія суддів заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 29.03.2021 по 04.04.2021, графіку роботи стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю на березень 2021 року та направлення на рейдову перевірку від 26.03.2021 № 009181, 31.03.2021 співробітниками Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проводилась рейдова перевірка в Рівненській області на 434 км а/д М-06 “Київ - Чоп”.
Посадовими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки , був зупинений транспортний засіб марки SCANIA, модель G 410, номерний знак НОМЕР_2 , з причепом марки ВURG, модель ВРМ-0018ТСSXX-ВХ, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Водій транспортного засобу ОСОБА_2 надав для перевірки посадовим особам Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки наступні документи:          посвідчення водія відповідної категорії;          свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки SCANIA, модель G 410, номерний знак НОМЕР_2 , який є контейнеровозом; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (причіп) марки з причепом марки ВURG, модель ВРМ-0018ТСSXX-ВХ, номерний знак НОМЕР_3 ; товаро-транспортну накладну № ТТН-00043 від 31.03.202 року.
Відповідно до наданих документів посадовими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було встановлено, що транспортні засоби належать та використовуються  Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 .
За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCANIA, модель G 410, номерний знак НОМЕР_2 , з причепом марки ВURG, модель ВРМ-0018ТСSXX-ВХ, номерний знак НОМЕР_3 , було встановлено, що загальна маса транспортного засобу разом з причепом та вантажем становила 26,95 т при нормі 44 т;  навантаження на першу одиночну вісь становить 6,91 т при нормі 11 т; навантаження на другу одиночну вісь становить 13,10 т при нормі 11т; навантаження на здвоєну вісь з причепа становить 6,94 т нормі 18 т.
Про вказані вище дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон про зважування від 31.05.2021 о 15 год. 44 хв.
На підставі талону про зважування від 31.05.2021 о 15 год. 44 хв., контролюючими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю № 0051297 від 31.03.2021.
У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0050060 від 31.03.2021 року.
Також, співробітниками Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено розрахунок № 0050060 від 31.03.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акту від 31.03.2021 № 0050060.
Водій ОСОБА_2 скориставсь своїм правом та на місці здійснення габаритно-вагового контролю привів вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами.
Також, судом встановлено, що у зв`язку з відсутністю у позивача дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України транспортним засобом з перевищенням вагових параметрів, виданий компетентними уповноваженими органами, посадовими особами було  складено акт № 259821 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.03.2021.
Водія ОСОБА_2 було ознайомлено із вищевказаними актами, про що свідчить його підпис на примірниках актів, наданих до суду відповідачем. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи встановлені обставини, підтвердження факту перевищення транспортним засобом позивача встановлених законодавством габаритно-вагових норм за відсутності відповідного дозволу та документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу та діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: 
-          здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; 
-          здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; 
-          здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; 
-          проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; 
-          здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; 
Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Отже, з огляду на викладене, відповідач під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.
Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями, та залізничними переїздами, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30).
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 4 Правил № 30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зазначає про те, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних, обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (Далі Порядок № 879).
Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відповідно до п. 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Відповідно до п. 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.
Як зазначалось вище, статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено обов`язковість у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або наявність документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів
Відповідно до абзацу 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до позивача оскаржуваною постановою застосовано адміністративно-господарський штраф, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суть порушення, встановленого рейдовою перевіркою при здійсненні документального габаритно-вагового контролю у спірному випадку, полягає у перевищенні вагових параметрів транспортного засобу нормативно допустимих вагових обмежень більш ніж на 2 %, що дало підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами ч.4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», повинен бути відповідний дозвіл або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.
Так за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено, що навантаження на другу одиночну вісь становить 13,10 т. при нормі 11 т, що у відсотковому співвідношенні становить 19,1%, що підтверджується довідкою про здійснення габаритно-вагового контролю № 0051297 від 31.03.2021 та  актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0050060 від 31.03.2021 року. 
Таким чином позивач повинен був до початку руху транспортного засобу отримати дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України. Проте, позивачем не було надано такого дозволу, ані під час проведення перевірки ані під час судового розгляду, а отже за описаних обставин суд приходить до висновку про те, що відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». 
Отже відсутність обов`язкового документа у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, а саме дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, є підставою для винесення оскаржуваної постанови.
Доводи апеляційної скарги про те, що до нього могла бути застосована тільки відповідальність у вигляді плати за проїзд шляхом складання розрахунку, у розмірі 88,29 євро, замість застосування адміністративно-господарського штрафу, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 06 червня 2018 року в справі № 820/1203/17, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. При цьому штраф застосовується у зв`язку з відсутністю у позивача дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.  
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.
Доводи позивача, що суд першої інстанції невірно врахував висновки Верховного суду, викладені у постанові від 24.07.2019 р. по справі від  № 803/1540/16 колегія суддів вважає необґрунтованими, адже зазначена постанова стосується подібних правовідносин, а предметом спору вищезазначеної справи є відсутність обов`язкового документа у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, а саме дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.
Щодо доводів позивача, що суд не врахував позицію Верховного суду, висловлену в постанові від 29.01.2020 р. у справі № 814/1460/16, колегія зазначає наступне.
Предметом позову зазначеної справи були протиправні дії державного інспектора Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області щодо оформлення результатів рейдових перевірок, результатів здійсненого в їх рамках габаритно-вагового контролю транспортних засобів, а також оскарження постанови, якою застосовано відповідальність за те, що перевізник не забезпечив наявності у водія індивідуальної контрольної книжки.
Таким чином спірні правовідносини не є подібними.
Відповідно до п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04, 10 лютого 2010 року) Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.) від 9 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).
Відповідно до ст.  242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом  відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на  підставі  повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів зазначає, що відсутні підстави для скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі № 520/9146/21, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача не встановлено.       
Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі № 520/9146/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  04.02.2022 року