ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 р.	Справа № 575/690/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання - Мухортової Н.Д.
представника позивача - Мороза Є.О..
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 30.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Савєльєва А.І., смт.Велика Писарівка, Великописарівський район, Сумська область, по справі № 575/690/21
          за позовом                  ОСОБА_1  
          до                 Головного управління Національної поліції в Сумській області                         
          про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Відділу поліцейської діяльності № 1 (с. Велика Писарівка) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, в якому просив суд: 
- скасувати постанову БАВ №496443 від 02.09.2021, якою його, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначив про протиправність спірної постанови, яка винесена за відсутності законних підстав для перевірки документів позивача та самої події правопорушення, оскільки керування транспортним засобом ОСОБА_1 не здійснював. Також послався на не роз`яснення йому прав, встановлених ст.268 КУпАП.
Ухвалою Великописарівського районного суду Сумської області від 27.10.2021 року замінено первісного відповідача Відділ поліцейської діяльності № 1 (с. Велика Писарівка) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Сумській області (далі відповідач).
Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 30.11.2021 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови серії БАВ № 496443 від 02.09.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності, поданої в порядку ч. 2 ст. 286 КАС України - відмовлено.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 30.11.2021 року по справі № 575/690/21 скасувати та ухвалити  нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ НП в Сумській області, в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про невірне з`ясування судом першої інстанції та встановлення обставин, що мають значення для справи, надання неналежної оцінки доказам по справі, у тому числі щодо обставин та події, які мають значення для правильного вирішення справи. Вважає оскаржуване рішення таким, що винесено без дотримання норм матеріального та процесуального права, чим порушено права, гарантії та свободи встановлені Конституцією України та право на справедливий суд, яке закріплене в ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо керування позивачем транспортним засобом, як водієм ґрунтуються на припущеннях та зроблені за відсутності доказів таких обставин, чим порушено норми ст.ст. 72-77 КАС України. Судом невраховані пояснення позивача та його представника, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, знаходилася у своєму припаркованому транспортному засобі на місці водія, а не керувала транспортним засобом та не була водієм, а тому не зобов`язана мати при собі документ, який підтверджує право керування транспортним засобом або документ, який його замінює, а тому  вимога поліцейського надати водійське посвідчення у особи, яка не є водієм та яка не керувала транспортним засобом, є незаконною. Посилання суду на те, що позивач не надав доказів своєї невинуватості, на думку апелянта порушує принципи, встановлені ст.62 Конституцією України. Також вказує на неврахування судом першої інстанції недотримання поліцейським процедури розгляду справи, а саме, складання та оголошення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Відповідач, в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 30.11.2021 у справі № 575/690/21 залишити без змін. Вказав, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі не ґрунтуються на вимогах законодавства, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову вважає законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Також зазначив, що поліцейським СРПП ВПД №1 (с. Велика Писарівка) Охтирського РВП ГУНП у Сумській області старшим сержантом поліції Піддубним Дмитром Олександровичем при винесенні оскаржуваної постанови дотримані усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси позивача, отже, вказана постанова є правомірною, винесеною уповноваженою особою, у порядку та спосіб передбачений чинним законодавством та безпідставно оскаржується позивачем, тому підстави для її скасування відсутні. 
В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в скарзі, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.09.2021 о 15:00 ОСОБА_1 під час керування автомобілем OPEL ASTRA, державний номер НОМЕР_1 , був зупинений поліцейським у зв`язку з тим, що він не увімкнув покажчик зміни руху транспортного засобу (повороту). Під час зупинки транспортного засобу  ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля, при зупинці аварійний сигнал не ввімкнув, потім на зауваження працівника поліції ввімкнув світловий сигнал. Під час спілкування з працівником поліції позивач неодноразово запитував про причину зупинки, повторював, що він їхав, потім змінював пояснення та казав, що транспортний засіб стояв. Інспектор поліції неодноразово звертався до останнього з вимогою пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом, однак  позивачем на вказані вимоги не було надано інспектору посвідчення водія. Особу водія під час перевірки було встановлено за допомогою бази даних АРМОР, де також встановлено відсутність посвідчення водія, оскільки постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.07.2021 на ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 3 місяці. В подальшому, стосовно позивача в його присутності працівником поліції було винесено оскаржувану постанову. При розгляді справи про адміністративне правопорушення працівник поліції повідомив про складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, роз`яснив позивачу його права, про що свідчить підпис позивача у постанові.
Суд зауважив, що під час зупинки транспортного засобу та спілкування із працівником поліції позивач ОСОБА_1 постійно висловлювався в бік працівника поліції нецензурною лайкою.
02.09.2021 поліцейським СРПП ВПД №1 (с. Велика Писарівка) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Піддубним Дмитром Олександровичем. винесено постанову серії БАВ № 496443, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн (а.с. 5).
В постанові зафіксовано, що 02.09.2021 о 15:00 в смт. Велика Писарівка, Сумська область, вул. Слобідська, ОСОБА_1 у якості водія керував транспортним засобом Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування на такий транспортний засіб від 20.07.2021, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.4   ст.126 КУпАП.
Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення позивачем ПДР є доведеним, а тому рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч.4  ст.126 КУпАП є правомірним.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
За приписами частини другої   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з пункту 8 частини першої   статті 23 Закону України "Про Національну поліцію"   поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених  законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої  статті 23 Закону України "Про Національну поліцію"   визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР).
За пунктом 1.3.  Правил дорожнього руху  України (далі - ПДР), затверджених   постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух"  визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пп. "ґ" п. 2.1  ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.
Згідно з пп. "а" п. 2.4  ПДР  на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у   статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII.
Виходячи з викладеного, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1   ПДР   України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
З аналізу наведеного слідує, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.
За таких обставин, посилання скаржника на те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 127/19283/17.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП відбулося через керування позивачем автомобілем ОPЕL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 за наявності рішення суду про позбавлення права керування від 20.07.2021.
Відповідно до ч. 4   ст. 126 КУпАП   керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Згідно зі   ст. 280 КУпАП   орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з пунктом 1  статті 247 КУпАП  обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 69 КАС України  передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
В силу ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом норм ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до п.п.9 ч.1 ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з п.2 ч.1 ст.40 Закону України " Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідачем на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення було надано до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери (бодікамери) поліцейського, на якому зафіксовано процес розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4  ст. 126 КУпАП, та складання відповідної постанови серії БАВ № 496443 від 02.09.2021, яку і оскаржує позивач.
Приписами ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" встановлено заборону керування транспортними засобами особами, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Лубенського районного суду Полтавської області від 20.07.2021 у справі № 539/2001/21, яка набрала законної сили 02.08.2021 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк - 3 (три) місяці.
Отже, станом на момент зупинення працівниками поліції транспортного засобу позивача (02.09.2021), останній був позбавлений права його керування.
На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення (керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами), відповідачами надано диск з відеозаписами нагрудної бодікамери, яка розміщена на одязі поліцейського, про яку міститься відмітка в постанові про адміністративне правопорушення та витяг з бази АРМОР з якого вбачається наявність у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці.
Відеозаписом з бодікамери зафіксовано, що при появі поліцейського біля автомобіля, в якому знаходився позивач, останній перебував на місці водія, крім нього в автомобілі знаходилось ще двоє людей. 
Крім того, на зауваження поліцейського з приводу того, що позивач та інші особи, які перебували з ним в автомобілі не були пристебнуті пасками безпеки, ОСОБА_1 та особа, яка знаходилась на пасажирському місці, відповіли, що відстебнулися після зупинки атомобіля, тим самим підтвердив обставини щодо руху транспортного засобу, що в свою чергу ставить під сумнів твердження апелянта з приводу перебування ним у припаркованому автомобілі та не здійснення керування транспортним засобом. 
Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а перебував у припаркованому автомобілі, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є суперечливими з огляду на досліджений відеозапис, з якого вбачається, що на початку спілкування з поліцейськими позивач не заявляв про те, що він не водій та не керує транспортним засобом, а лише посилався на безпідставність вимог поліцейського надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки йому не надано для ознайомлення докази не ввімкнення сигналу покажчику повороту.
Також, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на ті обставини, що поліцейським під час спілкування з позивачем було зазначено, окрім іншого, про порушення ОСОБА_1 пп. б п. 9.9 Правил дорожнього руху, а саме, неввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу працівника поліції, та надано позивачу для ознайомлення відеозапис з бодікамери, як доказ такого порушення, однак, вказані обставини не призвели до надання ОСОБА_1 посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вимогу поліцейського.
В подальшому, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери (бодікамери), встановивши особу позивача, поліцейським було виявлено наявне у ОСОБА_1 стягнення у вигляді  позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці, що в свою чергу і слугувало підставою для винесення оскаржуваної постанови.
Колегія суддів констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП, спростовуються наведеними вище відеозаписами.
В судовому засіданні представник позивача не спростував, що позивач не знаходився на місці водія під час зупинки транспортного засобу ОПЕL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, поліцейським, водночас наголошуючи, що авто було припаркованим. На запитання суду назвати прізвище, ім`я та побатькові особи, відповів, що ці обставини йому невідомі. 
Вищенаведене у сукупності дозволяє дійти висновку про доведення відповідачем порушення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Враховуючи, що ОСОБА_1 постановою суду від 20.07.2021 у справі № 539/2001/21, яка набрала законної сили 02.08.2021, був позбавлений права керування транспортними засобами на строк - 3 (три) місяці, керування ним 02.09.2021 транспортним засобом ОПЕL ASTRA д.н.з. НОМЕР_1 є порушенням вимог ч. 10 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" та, як наслідок,  свідчить про правомірність притягнення позивача, як особи, позбавленої права керування транспортними засобами до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу у розмірі 20400 грн.
Доводи скаржника щодо порушення поліцейським СРПП ВПД №1 (с. Велика Писарівка) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Піддубним Дмитром Олександровичем процедури розгляду справи, а саме: не роз`яснення прав та обов`язків, спростовуються наявним підписом позивача у відповідних графах постанови. 
Відповідно до ч. 2 ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. 
Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної  поліції  розглядають  справи  про  такі адміністративні правопорушення, як, зокрема, про правил  дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).
У відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП  (в редакції, чинній з 08.08.2015 р.  згідно із Законом України від 14.07.2015 р. № 596-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху") протокол  не  складається  у  разі  вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та  адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У  випадках,  передбачених  частинами  першою  та другою цієї статті,  уповноваженими  органами  (посадовими  особами)  на місці вчинення   правопорушення   виноситься   постанова  у  справі  про адміністративне  правопорушення  відповідно  до  вимог  статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст.258 КУпАП). 
Частиною 5 статті 258 КУпАП встановлено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана  скласти  протокол  про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху,  у  тому  числі  зафіксованих  в  автоматичному  режимі. 
Відповідно до п.4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
З дослідженого колегією суддів відеозапису вбачається, що поліцейським було повідомлено про складання постанови про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта з приводу не надання поліцейським роз`яснень щодо значення підпису та його наслідків у відповідній графі постанови, колегія суддів оцінює критично, оскільки, як вбачається з відеозапису, на момент підписання позивачем оскаржуваної постанови, жодних заперечень чи зауважень з цього приводу позивач не заявляв. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про виконання та дотримання працівником поліції при притягненні до адміністративної відповідальності позивача за ч. 4  ст. 126 КУпАП вимог ст. 33 КУпАП, яка передбачає правила накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, про що свідчить розмір штрафу, що складає 20 400 гривень, тобто він визначений в межах санкції вказаної норми.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту вчинення позивачем правопорушення, правомірності оскаржуваної постанови, складання її на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Зважаючи на результат апеляційного розгляду, судові витрати відповідно до ст.139 КАС України розподілу не підлягають.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 30.11.2021 по справі № 575/690/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова