ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року	Львів	Справа № 344/15818/21 пров. № А/857/1162/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Мікули О.І., Пліша М.А.
за участю секретаря судового засідання –   Рибачука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горина Василя Миколайовича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2021 року, прийняте суддею Пастернак І.А. в м. Івано-Франківськ, у справі № 344/15818/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

                                                               В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Горин В.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 011/20600/21 від 14 вересня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ознаками ст.485 МК України.
Позовні вимоги мотивує тим, що 24.05.2018 року через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, ввезено на митну територію України придбаний транспортний засіб – марки «Рено» модель «Кліо» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Підставою для пропуску на митну територію України вказаного транспортного засобу було подано рахунок – фактуру № 18/115 від 18.05.2011 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 24.06.2011 року видане компетентними органами Королівства Нідерланди, згідно яких нідерландською компанією «Aoto AUTO» автомобіль марки «Рено» модель «Кліо» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 було продано позивачу за ціною 1400 євро. Декларування вказаного автомобіля на Івано-Франківській митниці ДФС від імені позивача здійснювалось ФОП ОСОБА_2 відповідно до договору про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом – за ціною договору купівлі-продажу 1400 євро (згідно курсу НБУ станом на 24.05.2018 року становить 43 126,88 грн.) ОСОБА_1 було сплачено необхідні митні платежі за митною декларацією № UA 206020/2018/400274 від 24.05.2018 року на загальну суму 19194,48 грн. В подальшому, спірний транспортний засіб було оформлено на позивача.
Листом Івано-Франківської митниці від 23.09.2021 позивачу стало відомо, що 14.09.2021 митницею роглянуто справу про порушення митних правил № 011/20600/21 та винесено постанову за відсутності позивача.    
Зазначає, що відповідачем не встановлено безпосередньо вини позивача у формі прямого умислу при розмитненні автомобіля, не доведено безпосередньої вини його на ухилення від сплати податків та зборів або ж зменшення їх розміру.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позов задоволити, з підстав неповного з`ясування обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана постанова відповідача є безпідставною, оскільки відповідачем не встановлено його безпосередньої вини у формі прямого умислу при розмитненні автомобіля, а також не доведено безпосередньої вини на ухилення від сплати податків та зборів або ж зменшення їх розміру.
Заперечує, що знайомий з ОСОБА_3 , який вказаний у відповіді Королівства Нідерландів, наданій на запит митного органу та у її неофіційному перекладі. Жодних документів від вищевказаного громадянина він не отримував, не підписував.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова про порушення митних правил № 011/20600/21 від 14 вересня 2021 року є правомірною та винесена з дотриманням чинного законодавства України.
Судом встановлено, що під час митного оформлення транспортного засобу «Рено» модель «Кліо» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , позивачем органам доходів зборів інвойс № 18/115 від 18.05.2018 та заявлення Івано-Франківській митниці ДФС у митній декларації № UA 206020/2018/400274 від 24.05.2018 року відомості щодо проданого товару нідерландською компанією Teuben Auto”s Willem Barentszstraat 12 7825 VZ Emmen NL для експорту, становить 2600 євро.
24.05.2021 року Івано-Франківської ДФС, з метою проведення митного оформлення даного товару із сплатою належних митних платежів та випуску його у вільний обіг на території України, була подана митна декларація та документи на товар та була прийнята Івано-Франківською митницею ДФС та зареєстрована № UA 206010/2018/400274.
До митниці було надано інвойс № 18/115 від 18.05.2018 в якому зазначено, що продавцем та відправником даного товару являється нідерландська компанія Aoto AUTO Bedrijvenpark Twente Noord 96 7602 KS Almelo (NL) покупцем та одержувачем – Andriy Levytskyy Franka str 4 Nadvirna Ukraine, а вартість товару складає 1400 євро.
У графах № 8 та 9, 22, 42 митної декларації № UA 206020/2018/400274 від 24.05.2018 року було зазначено отримувачем товару та особу відповідальну за фінансове регулювання – ОСОБА_1 , вартість товару 1400 євро.
Із заявленої вартості товару, у графі № 47 митної декларації були розраховані митні платежі в розмірі 19 194,48 грн., які були сплачені ОСОБА_1 за митне оформлення товару.
Листом ДФС України № 20/20-02-01/7.21/2263 від 13.07.2021 отримано відповідь митних органів Королівства Нідерландів № NL20DZA00209101WZ від 02.05.2021, на запит стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення транспортного засобу «Рено» модель «Кліо» 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .
Згідно даного листа Королівства Нідерландів та наданої митної декларації митних органів № 18NLJH7PDUAJ1XWD59 від 15.05.2018 та копії фактури № 18200442 ВІД 11.05.2018 вартість спірного транспортного засобу  проданого нідерландською компанією Teuben Auto*s Willem Barentszstraat 12 7825 VZ Emmen NL Andrii Borkovvych UI. Schevcenko 8 76042 Verhnii Strytin Oekraine та становить 2600 євро.
У відповідності до службової записки спеціалізованого підрозділу - УМП та МТР Івано-Франківської митниці 18.08.2021 № 38/7-21-60, різниця митних платежів між сплаченими за митною декларацією № UA206020/2018/400274 від 24.05.2018 р. та тими, які би мали 6ути сплачені за умови заявления митному органу та подання до митного оформлення інвойсу, згідно якої вартість товару складає 2600 евро, становить 11725,92 грн.
Відповідачем щодо ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0011/20600/21 від 18.08.2021.
14.09.2021 року митним органом винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0011/20600/21, якою позивача визнано винним за ст 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 35 177,76 грн., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.  
Позивач не погоджуючи з постановою постанову в справі про порушення митних правил № 0011/20600/21 від 14.09.2021 оскаржив до суду.
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні докази в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, а тому оспорена постанова відповідача не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та законами України.
Статтею 485 Митного кодексу України, передбачено, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта вчинення такого на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 14.02.2020 у справі № 159/1687/17, від 14 лютого 2020 року у справі № 233/1783/16-а, від 22 травня 2020 року у справі № 751/1477/17, від 20 серпня 2020 року у справі № 553/1435/17.
Суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи про порушення митних правил, не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.
Так, згідно ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 2 ст. 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.
З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.
Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (ч. ч. 5, 6 ст. 264 МК України).
 Згідно із п.1 ч.1 ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Судом встановлено, що у відповідь Королівства Нідерландів міститься інша інформація, а саме у відповіді наданій Івано-Франківській митниці покупцем являється зовсім інша особа, а саме ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Також рахунок – фактура № 18200442 від 11.05.2018 не співпадає з датою, компанією продавця та рахунком – фактурою поданим позивачем.
Сума митних платежів, які було сплачено ОСОБА_1 за митною декларації № UA 206020/2018/400274 від 24.05.2018 на загальну суму 19 194,48 грн. є документально підтвердженою, а в діях позивача відсутній склад прямого умислу на ухилення від сплати податків та зборів, які останній сплатив у повному обсязі.  
Також, при розгляді цієї справи, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 06 червня 2018 року у справі № 607/1866/17, згідно яких для притягнення особи до відповідальності, згідно ст. 485 МК України, необхідно доведення факту внесення в митній декларації неправдивих відомостей.
Крім цього, в постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 759/360/17 Верховний Суд зазначив, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).
Однак, у спірних правовідносинах, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. 
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та враховуючи встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що декларант під час оформлення транспортного засобу діяв не добросовісно, з умислом щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованих товару та заниження митної вартості, оскільки пред`явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем, які не скасовані чи визнані недійсними, що свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а тому постанова Івано-Франківської митниці від 14 версеня 2021 року № 011/20600/21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України підлягає скасування, а провадження у справі – закриттю.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.
Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 згідно квитанції № 0.0.2290244355.2 від 06.10.2021 (а. с. 35 а) за подання позовної заяви сплатило судовий збір у розмірі 454, 00 грн, а за подання апеляційної скарги згідно квитанції № 0.0.2397800406.1 від 28.12.2021 сплатило судовий збір у розмірі 681,00 грн.

     Керуючись ст.ст. 139, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

                                                              постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Горина Василя Миколайовича – задоволити.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2021 року у справі № 344/15818/21 – скасувати та прийняти постанову, якою позов задоволити.
Постанову Івано-Франківською митницею ДФС в справі про порушення митних правил № 011/20600/21 від 14.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України – скасувати та закрити провадження у справі.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці (код ЄДРПОУ 43971364) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ть) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш